Olympus Mons
Olympus Mons | |
---|---|
![]() Topografická mapa Olympus Mons | |
Poloha | 18° s. š., 134° z. d |
Útvar | štítová sopka |
Výška | 21,9 km[1] |
Rozměr | 624 km (průměr)[2] |
Olympus Mons (latinsky Hora Olymp) je nejvyšší známá hora sluneční soustavy,[2] která se nachází na povrchu Marsu v severozápadní části oblasti Tharsis. Jedná se o klasickou štítovou sopku, která má na vrcholku několikanásobnou kalderu. Ční se svojí výškou 27 km[3] nad nulovou nadmořskou výškou Marsu (zhruba 21,5 km nad gravitačním povrchem Marsu,[2] podle měření laserovým výškoměrem Mars Orbiter (MOLA)).[4] Je přibližně třikrát vyšší než nejvýše položená hora na Zemi Mount Everest a dvakrát vyšší než nejvyšší sopka Země Mauna Kea (počítáno od báze sopky na dně oceánské kůry). Její základna zabírá plochu odpovídající přibližně území Francie. Hora byla astronomům známa již na konci 19. století, ještě před lety kosmických sond, na základě pozorování rozdílného albeda (míry odrazivosti světla) povrchu. Tento albedový útvar dostal pojmenování Nix Olympica („Olympský sníh“) a byl všeobecně považován za pohoří či horu.[5] Definitivní potvrzení přinesl ale až věk kosmických výprav k planetě.
Olympus Mons je součástí většího komplexu Tharsis, ve kterém se nachází několik dalších vysokých sopek, se kterými tvoří řetězec vzniklý během sopečných erupcí v historii Marsu. Jsou jimi Arsia Mons, Pavonis Mons a Ascraeus Mons, které se nacházejí v jižním až jihovýchodním směru od hory.
Jméno
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c3/Olympus_Mons-scale-white_in_km.png/220px-Olympus_Mons-scale-white_in_km.png)
Název pochází od bájné hory Olymp, na které měli sídlit řečtí bohové. Starší název pro sopku byl Nix Olympica, což se dá volně přeložit do češtiny jako Sněhy Olympu, jelikož se při prvotních pozorováních zdál bělavý. Později byla sněhobílá barva vysvětlena pozorovanými mračny z oxidu uhličitého a vody.[6]
Popis
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c1/OlympusMons_MaunaKea_Everest_diagram-cs.png/220px-OlympusMons_MaunaKea_Everest_diagram-cs.png)
Základna kužele má průměr 624 km, což odpovídá přibližně rozloze Francie, přičemž průměr kaldery (jícnu sopky) je zhruba 85 km. Výška sopky dosahuje 27 km (88 600 stop), či 21,9 km (podle použité střední hodnoty povrchu Marsu).[1] Velikost Olympu může být porovnávána s velikostí největší pozemské sopky Mauna Kea nacházející se v Havajském souostroví, která je vysoká pouze 10 km a její průměr je 120 km, takže je 2,5× nižší.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/75/Olympus_Mons.jpeg/220px-Olympus_Mons.jpeg)
Při pohledu z vrcholku Olympus Mons by případný pozorovatel neměl pocit, že stojí na nejvyšší „hoře“ soustavy, jelikož vlivem obrovské rozlohy základny spadají její svahy pouze pod úhlem 2,5° až 5°. Výjimku tvoří spodní část sopky, posledních 6 km vytváří téměř kolmou stěnu.[6] Jedná se o zcela atypické zakončení štítové sopky, které nemá známý ekvivalent. Pro vznik tohoto útvaru neexistuje žádné zcela přesvědčivé vysvětlení (jedna hypotéza například předpokládá výskyt ledovce okolo hory, který by mohl způsobit atypické zakončení[6]). Při pohledu do dálky by se tedy zdálo, že se jedná jen o mírně zvlněnou krajinu. Změna by nastala při pohledu do kaldery sopky, kde se nachází propadlina hluboká až 3 km.
Těleso sopky není symetrické, ale hora je protáhlá severozápadním směrem, naopak směrem k jihovýchodu je zúžená. Existuje názor, že toto netypické pokřivení by mohlo být způsobeno magmatickými rezervoáry pod povrchem, které by teoreticky mohly umožňovat přežívání či případný výskyt jednoduchého života.[7] Na svazích Olympu Mons se nacházejí dva větší krátery, které byly IAU dočasně pojmenovány jako kráter Karzok (průměr 15,6 km) a kráter Pangboche (průměr 10,4 km).[8]
Kaldera
Kaldera na vrcholku Olympu Mons je několikanásobně propadlá, vzniklá kolapsem dna do vyprázdněného magmatického rezervoáru. Její šířka dosahuje okolo 80 km[9] a hloubka až 3 km (s maximální hloubkou 4 km[10]).[11][12] V jižní, nejstarší části kaldery, se nachází tektonické zlomy, které vznikly jako výsledek extenze po kolapsu dna do vyprázdněných komor.[12]
Při detailním mapování kaldery bylo rozpoznáno šest jednotlivých kolapsů, které se postupně odehrály a vytvořily současnou podobu vrcholku hory.[13]
Vulkanismus
Olympus Mons je obrovská štítová sopka, která vznikla erupcí málo viskózní a tedy vysoce mobilní lávy unikající z kaldery po dlouhou dobu. Vysoká pohyblivost lávy umožnila roztečení materiálu do širokého okolí a vytvoření útvaru s velice nízkými svahy. Na základě analogie pozemských nízkoviskózních láv se předpokládá, že těleso sopky je tvořeno hlavně bazickými až ultrabazickými lávami (např. bazalty). Jelikož je na povrchu Marsu menší gravitační působení, může být těleso sopky i v těchto enormních rozměrech stabilní.[14]
Sopečná aktivita
V roce 2004 snímkovala evropská sonda Mars Express starý lávový proud na svahu sopky. Pozdějším průzkumem založeným na sčítání množství kráterů a jejich velikosti se přišlo na to, že západní strana sopky byla vytvořena před přibližně 115 milióny lety a některé menší oblasti dokonce pouze před 2 milióny lety.[15] V geologickém pohledu se případně jedná o velice nedávnou erupci, která by mohla naznačovat, že je Olympus Mons, respektive Mars stále vulkanicky aktivní.
Důvodem extrémního rozměru sopky je s největší pravděpodobností chybějící desková tektonika v kůře Marsu, která by pohybovala litosférickými deskami, respektive v případě Marsu jedinou litosférickou deskou. Olympus Mons vznikl nejspíše nad horkou skvrnou a oproti například pozemské Havaji nepostupovala deska dále a nevznikla tak další sopka. Veškerý unikající materiál ze skvrny se soustředil na vznik jediné masivní sopky.
Olympus Mons v kultuře
- Románová sci-fi prvotina Ondřeje Neffa Jádro pudla se odehrává v podhůří Olympus Mons.
- Olympus Mons se vyskytuje v epizodě Pod kopyty bugolů (anglicky Where the Buggalo Roam) vědeckofantastického televizního seriálu Futurama.[16]
- Sopku sjížděla Sabrina – mladá čarodějnice.
Odkazy
Reference
- ↑ a b https://mars.nasa.gov/resources/27631/olympus-mons/
- ↑ a b c Tharsis a Olympus Mons [online]. Plzeň: Západočeská univerzita v Plzni, Fakulta pedagogická, rev. 2010-01-15 [cit. 2011-12-21]. Multimediální učební text. Dostupné online.
- ↑ [cit. 2009-03-13]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2016-01-31. (anglicky)
- ↑ Morphometric properties of Martian volcanoes [online]. ui.adsabs.harvard.edu [cit. 2019-09-11]. Dostupné online.
- ↑ Patrick Moore 1977, Guide to Mars, London (UK), Cutterworth Press, p.96
- ↑ a b c Planety.astro.cz - Olympus Mons [online]. planety.astro.cz [cit. 2009-03-14]. Dostupné online.
- ↑ Ukrývá Olympus Mons život? [online]. Exoplanty.cz, 2009-2-21 [cit. 2009-03-14]. Dostupné online.
- ↑ BLUE, Jennifer. New names on Olympus Mons [online]. USGS, 2006-04-07 [cit. 2006-07-11]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2006-06-30.
- ↑ CALVIN, J. Hamilton. Solarviews.com - Olympus Mons [online]. Solarviews.com [cit. 2009-03-15]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ 36. Summit Caldera, Olympus [online]. [cit. 2009-03-15]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ NEUKUM, G. Olympus Mons - the caldera in close-up [online]. ESA, 2004-2-11 [cit. 2009-03-15]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b Olympus Mons caldera in perspective [online]. ESA, 2004-8-11 [cit. 2009-03-15]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ 37. Olympus Mons Caldera Topography and Chronology [online]. [cit. 2009-03-15]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Astronomy Picture of the Day - Olympus Mons [online]. NASA, 1998-9-19 [cit. 2009-03-15]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ MARTEL, Linda M. V. Recent Activity on Mars: Fire and Ice [online]. Planetary Science Research Discoveries, 2005-01-31 [cit. 2006-07-11]. Dostupné online.
- ↑ Futurama, epizoda „Pod kopyty bugolů“ v čase 9:13
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Olympus Mons na Wikimedia Commons
- Detailní snímky kaldery na vrcholu
Média použitá na této stránce
NASA's Hubble Space Telescope took the picture of Mars on June 26, 2001, when Mars was approximately 68 million kilometers (43 million miles) from Earth — the closest Mars has ever been to Earth since 1988. Hubble can see details as small as 16 kilometers (10 miles) across. The colors have been carefully balanced to give a realistic view of Mars' hues as they might appear through a telescope. Especially striking is the large amount of seasonal dust storm activity seen in this image. One large storm system is churning high above the northern polar cap (top of image), and a smaller dust storm cloud can be seen nearby. Another large dust storm is spilling out of the giant Hellas impact basin in the Southern Hemisphere (lower right).
Olympus Mons, Mars. With black scale in km.
Autor: Chmee2, Licence: CC BY-SA 3.0
Štítová sopka Olympus Mons na Marsu - topografická mapa
Autor:
- OlympusMons_MaunaKea_Everest_diagram-hu.svg: *OlympusMons_MaunaKea_Everest_diagram-fr.svg: Sémhur
- derivative work: Zetrs (talk)
- derivative work: Sgbeer
- derivative work: Tlusťa
Porovnání rozměrů a výšky Olympus Mons (na Marsu), nejvyšší hory celé Sluneční soustavy a nejvyšších hor na Zemi: Mauna Kea (Havajské ostrovy) a Everest.