Orit Farkaš-Hakohen
Orit Farkaš-Hakohen אורית פרקש-הכהן Orit Farkash-Hacohen | |
---|---|
![]() | |
29. ministryně vědy a technologie | |
Úřadující | |
Ve funkci od: 13. června 2021 | |
Prezident | Re'uven Rivlin a Jicchak Herzog |
Předseda vlády | Naftali Bennett |
Předchůdce | Jizhar Šaj |
22. ministryně turismu | |
Ve funkci: 14. října 2020 – 13. června 2021 | |
Prezident | Re'uven Rivlin |
Předseda vlády | Benjamin Netanjahu |
Předchůdce | Asaf Zamir |
Nástupce | Jo'el Razvozov |
7. ministryně pro strategické záležitosti | |
Ve funkci: 17. května 2020 – 30. listopadu 2020 | |
Prezident | Re'uven Rivlin |
Předseda vlády | Benjamin Netanjahu |
Předchůdce | Gil'ad Erdan |
Nástupce | Michael Biton |
Stranická příslušnost | |
Členství | Kachol lavan |
Narození | 29. prosince 1970 (51 let) Petach Tikva ![]() |
Alma mater | Hebrejská univerzita v Jeruzalémě Harvardova univerzita |
Profese | advokátka, právnička, politička |
Commons | Orit Farkash-Hacohen |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Orit Farkaš-Hakohen (hebrejsky אורית פרקש-הכהן, anglicky Orit Farkash-Hacohen; * 29. prosince 1970 Petach Tikva, Izrael) je izraelská politička a právnička, která od 13. června 2021 zastává funkci ministryně vědy a technologie. V minulosti působila jako ministryně pro strategické záležitosti a ministryně turismu, poslankyně Knesetu za stranu Kachol lavan a předsedkyně energetického úřadu.
Životopis
Farkaš-Hakohen se narodila v Petach Tikvě do rodiny rumunského přistěhovalce Michaela Farkaše a polské přistěhovalkyně Šošany Farkaš (rozené Messenberg). Vyrůstala v Ašdodu a navštěvovala školu v Kfar Saba. Národní vojenskou službu absolvovala v nemocnici Ša'arej cedek v Jeruzalémě. Po ukončení národní vojenské služby vystudovala právnickou fakultu na Hebrejské univerzitě v Jeruzalémě. Po praxi u okresního a vrchního soudu, kde ji zaučovala Dalia Dorner, pracovala v advokátní kanceláři E.S. Shimron, I. Molho, Persky & Co. Po pěti letech odešla pracovat do antimonopolního úřadu a stala se hlavou týmu pro řešení sporů.
V roce 2003 se stala právním poradcem energetického úřadu. V letech 2006–2007 navštěvovala Harvardovu univerzitu, kde v rámci programu Wexner Foundation zaměřujícího se na rozvoj veřejných činitelů v Izraeli získala magisterský titul v oblasti veřejné správy.[1] V září 2011 byla jmenována dočasnou předsedkyní energetického úřadu[2] a v březnu 2012 byla jmenována stálou předsedkyní. V srpnu 2015 bylo oznámeno, že byla sociálně-ekonomickým kabinetem sesazena z funkce předsedkyně na základě požadavku premiéra Benjamina Netanjahua a ministra energetiky a vodních zdrojů Juvala Steinitze.[3] Její funkční období v čele energetického úřadu skončilo na konci téhož roku.
Politická kariéra
V roce 2019 vstoupila do strany Chosen le-Jisra'el vedené bývalým náčelníkem Generálního štábu Izraelských obranných sil Binjaminem Gancem. Poté, co se strana stala součástí aliance Kachol lavan pro volby do Knesetu v dubnu 2019, získala patnácté místo na společné kandidátce[4] a byla zvolena do Knesetu, protože aliance získala celkem 35 křesel. Znovu byla zvolena v září 2019 a v březnu 2020.
Dne 17. května 2020 byla v rámci 35. vlády jmenována ministryní pro strategické záležitosti.[5] Dne 2. října, po odstoupení ministra Asafa Zamira z vlády, bylo rozhodnuto, že ho nahradí ve funkci ministra turismu a odstoupí z Knesetu.[6][7][8] Dne 30. listopadu ukončila své působení ve funkci ministryně pro strategické záležitosti.
V září 2020 se rozhodla vyčlenit finanční prostředky, z nichž by se podle plánu financovalo zpřístupnění Jeskyně patriarchů v Hebronu pro zdravotně postižené.[9]
Její úřad nabídl vládě řádný odborný model, podle kterého by mohla v budoucnu rozhodovat o schválení zahraničních investic do konkrétní infrastruktury.[10] Ministerstvo obrany tuto nabídku přijalo a Šin bet se podílel na vývoji tohoto modelu.
Ministerstvo turismu stanovilo, že 400 hotelů obdrží od ministerstva granty v celkové výši 60 milionů nových izraelských šekelů v první ze tří fází.[11]
Ve volbách do Knesetu v roce 2021 se umístila na pátém místě kandidátní listiny (strana získala celkem 8 křesel).[12]
Po ustanovení 36. vlády byla jmenována ministryní vědy a technologie.
Její úřad propagoval fond na podporu akademické sféry a začínajících podniků.[13]
Osobní život
Farkaš-Hakohen je vdaná za Odeda Hakohena a mají čtyři děti. Rodina žije v Jeruzalémě. Její sestra Inbar Weiss působí jako městská inženýrka v Bejt Šemeš.
Vybrané publikace
- Facing a Gas Monopoly: The Power Game [online]. Harvardova univerzita [cit. 2022-01-23]. Dostupné online.
- Social Media Giants: Free Speech Is Not Hate Speech | Opinion [online]. NewsWeek, 2020-07-22 [cit. 2022-01-23]. Dostupné online.
- UAE-Israel partnership will advance peace in Middle East [online]. GulfNews, 2020-09-22 [cit. 2022-01-23]. Dostupné online.
Odkazy
Reference
V tomto článku byly použity překlady textů z článků Orit Farkash-Hacohen na anglické Wikipedii a אורית פרקש-הכהן na hebrejské Wikipedii.
Související články
- ↑ בוגרי תכנית העמיתים [online]. Wexner Foundation [cit. 2022-01-23]. Dostupné online. (hebrejsky)
- ↑ BAR-ELI, Avi. אורית פרקש-הכהן מונתה ליו"רית הזמנית של רשות החשמל [online]. TheMarker, 2011-09-26 [cit. 2022-01-23]. Dostupné online.
- ↑ BAR-ELI, Avi. פרסום ראשון | נקמת הגז: נתניהו ושטייניץ הדיחו את יו"ר רשות החשמל, אורית פרקש-הכהן [online]. TheMarker, 2015-08-05 [cit. 2022-01-23]. Dostupné online.
- ↑ 2019 Blue and White list [online]. [cit. 2022-01-23]. Dostupné online.
- ↑ LEVINSON, Chaim; LIS, Jonathan. After Year of Deadlock and Days of Delays, Knesset Swears in New Israeli Government [online]. Ha'arec, 2020-05-17 [cit. 2022-01-23]. Dostupné online.
- ↑ Strategic Affairs Minister Orit Farkash-Hacohen resigns from Knesset [online]. The Jerusalem Post, 2020-10-04 [cit. 2022-01-23]. Dostupné online.
- ↑ שר התיירות אסף זמיר התפטר מהממשלה: "אין לי אמון בנתניהו, אני חרד למדינה" [online]. Walla!, 2020-02-10 [cit. 2022-01-23]. Dostupné online.
- ↑ STAFF, TOI. Farkash-Hacohen tapped as tourism minister after Za [online]. The Times of Israel, 2020-10-02 [cit. 2022-01-23]. Dostupné online.
- ↑ שרת התיירות פרקש-הכהן הורתה לשחרר את הכסף לשיפוץ מערת המכפלה [online]. Aruc ševa [cit. 2022-01-23]. Dostupné online.
- ↑ מודל "רמזור" ומידור ראש הממשלה: התוכנית שתגן על התשתיות הרגישות מהכסף של סין ודובאי [online]. The Marker [cit. 2022-01-23]. Dostupné online.
- ↑ 400 בתי מלון יקבלו מענקים בהיקף כולל של 60 מיליון שקל ממשרד התיירות [online]. Globes [cit. 2022-01-23]. Dostupné online.
- ↑ כחול לבן בראשות בני גנץ [online]. [cit. 2022-01-23]. Dostupné online.
- ↑ "משחררים" את הידע: קרן של משרד המדע תתמוך בסטארט-אפים באקדמיה [online]. TheMarker [cit. 2022-01-23]. Dostupné online.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Orit Farkaš-Hakohen na Wikimedia Commons
- Orit Farkaš-Hakohen na stránkách Knesetu (anglicky)
- Orit Farkaš-Hakohen na stránkách Knesetu (hebrejsky)
- Orit Farkaš-Hakohen na Wexner Foundation (anglicky)
- הכירו את האישה שקובעת כמה תשלמו על החשמל na Globes (hebrejsky)
- "זה היה גרוע יותר ממה שנכתב בעיתונים": האישה שנתניהו הדיח באה לסגור חשבון na TheMarker (hebrejsky)
- אורית פרקש־הכהן: "העיסוק בבג"ץ יצא מכל פרופורציה" na Makor rišon (hebrejsky)
- שרת התיירות חולמת על 100 אלף מבקרים בשנה מאיחוד האמירויות - ועל תיירי "1+1" na TheMarker (hebrejsky)
Média použitá na této stránce
Autor: Yanai Yechiel , Licence: CC BY-SA 4.0
אורית פרקש הכהן- חוסן לישראל