Oskar Potiorek
Oskar Potiorek | |
---|---|
![]() | |
Guvernér v Srbsku | |
Ve funkci: 12. srpna 1914 – 27. prosince 1914 | |
Předchůdce | nově zřízená funkce |
Nástupce | arcivévoda Evžen |
Zemský správce Bosny a Hercegoviny | |
Ve funkci: 11. května 1911 – 22. prosince 1914 | |
Předchůdce | Marijan Varešanin |
Nástupce | Stephan Sarkotić von Lovćen |
Velitel 3. armádního sboru ve Štýrském Hradci | |
Ve funkci: 1907 – 1910 | |
Předchůdce | Eduard Succovaty |
Nástupce | Karl Schikofsky |
Vojenská služba | |
Služba | ![]() |
Hodnost | polní zbrojmistr (1908), polní podmaršál (1903), generálmajor (1898) |
Narození | 20. listopadu 1853 Bad Bleiberg |
Úmrtí | 17. prosince 1933 (ve věku 80 let) Klagenfurt am Wörthersee |
Místo pohřbení | Vídeňské Nové Město |
Alma mater | Kriegsschule |
Profese | voják a politik |
Ocenění | Řád železné koruny |
Commons | Oskar Potiorek |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Oskar Potiorek (20. listopadu 1853 Bad Bleiberg – 17. prosince 1933 Klagenfurt) byl rakousko-uherský generál. V c. k. armádě sloužil od roku 1871, jako štábní důstojník působil u řady posádek v celé monarchii, v letech 1907–1910 byl velitelem armádního sboru ve Štýrském Hradci a v roce 1908 dosáhl druhé nejvyšší armádní hodnosti polního zbrojmistra. V letech 1911–1914 byl zemským správcem v Bosně a Hercegovině. Z titulu této funkce byl osobně zodpovědný za selhání bezpečnostních opatření v době sarajevského atentátu na následníka trůnu (1914). Na začátku první světové války byl vrchním velitelem rakousko-uherské armády na srbské frontě. Díky početní převaze dosáhl částečných úspěchů a okupoval část Srbska, byl ale poražen ve dvou velkých bitvách se srbskou armádou. Ještě koncem roku 1914 byl zbaven všech funkcí a po penzionování počátkem roku 1915 žil zcela v ústraní.
Životopis
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/83/Franz_Ferdinand%2C_Potiorek%2C_Rumerskirch.jpg/220px-Franz_Ferdinand%2C_Potiorek%2C_Rumerskirch.jpg)
Narodil se roku 1853 v Bad Bleibergu v Korutanech do rodiny pocházející z Čech, která se sem přesunula ještě před jeho narozením. Jeho otec Paul Potiorek byl důlní úředník. První vojenské vzdělání získal Oskar Potiorek na technické vojenské akademii v St. Pölten (1864–1867) a v hodnosti poručíka nastoupil v roce 1871 k ženijnímu pluku č. 2 v Kremsu.[1] Později si doplnil vzdělání na Válečné škole (K.u.k. Kriegschule) ve Vídni (1875–1877) a v hodnosti nadporučíka byl zařazen do sboru důstojníků generálního štábu. Jako štábní důstojník byl přidělen k 3. pěší brigádě ve Vídni[2] a v roce 1878 se zúčastnil okupace Bosny a Hercegoviny. Poté sloužil v Prešpurku, Záhřebu a Lublani, mezitím postupoval v hodnostech (kapitán 1879, major 1887).[3] Jako podplukovník (1889) byl velitelem praporu u 7. pěšího pluku v Klagenfurtu.[4] V roce 1892 byl povýšen na plukovníka a převzal vedení operační kanceláře přímo v generálním štábu.[5][6]
V roce 1898 byl povýšen na generálmajora a poté byl v letech 1898–1902 velitelem 64. pěší brigády v Budapešti.[7][8] V letech 1902–1906 zastával funkci zástupce náčelníka generálního štábu Friedricha Becka a v roce 1903 dosáhl hodnosti polního podmaršála.[9] Po personální obměně vedení generálního štábu v roce 1906 byl jmenován velitelem 3. armádního sboru ve Štýrském Hradci, respektive zemským velitelem pro Štýrsko, Korutansko, Rakouské přímoří, Gorici a Gradišku.[10][11][12][13] K datu 1. listopadu 1908 byl povýšen do druhé nejvyšší armádní hodnosti polního zbrojmistra. Jako sborový velitel ve Štýrském Hradci setrval do dubna 1910, poté byl jmenován generálním inspektorem armády v okupované Bosně a Hercegovině,[14] kde byl od května 1911 zároveň šéfem zemské správy.[15]
První světová válka
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/6b/Ferdinand_d%60Este_s_man%C5%BEelkou_a_doprovodem_v_den_atent%C3%A1tu_v_Sarajevu%2C_28._6._1914.jpg/220px-Ferdinand_d%60Este_s_man%C5%BEelkou_a_doprovodem_v_den_atent%C3%A1tu_v_Sarajevu%2C_28._6._1914.jpg)
Jako správce Bosny a Hercegoviny pozval v roce 1914 do Sarajeva následníka trůnu Františka Ferdinanda d'Este na velké manévry c. k. armády v okolí Sarajeva. Jako vrcholný představitel zemské správy následníka trůnu na jeho cestě doprovázel, zároveň měl také osobní zodpovědnost za selhání bezpečnostních opatření. Jako osobní následníkův doprovod byl očitým svědkem sarajevského atentátu (28. června 1914), který byl jedním z impulsů k rozpoutání první světové války. Na začátku války byl Potiorek jmenován vrchním velitelem rakousko-uherské armády na Balkáně, respektive 6. armády (pod jeho osobním velením) a 5. armády (velitel Liborius von Frank).[16][17] Na srbské frontě disponovala rakousko-uherská armáda výraznou početní převahou a díky tomu dosáhl Potiorek dílčích úspěchů, již v srpnu 1914 obdržel formální funkci guvernéra v okupovaném Srbsku[18] a na dobytém území nařizoval hromadné popravy venkovského obyvatelstva.[19] Potiorek ale podcenil vysokou morálku srbské armády, která s velkým nasazením bránila své území a již v polovině srpna 1914 sklidila úspěch v bitvě u Ceru. Na podzim se Potiorkovým vojákům podařilo zatlačit Srby na jejich vlastní území a počátkem prosince obsadili Bělehrad. Následně ale Srbové přešli do ofenzívy a Bitva na Kolubaře byla jejich dalším triumfem. Rakousko-uherská vojska s obrovskými ztrátami musela ustoupit zpět do Bosny.[20] Potiorek byl koncem prosince 1914 zbaven všech funkcí a k datu 1. ledna 1915 penzionován.[21] Od té doby žil zcela v soukromí, zemřel jako osmdesátiletý v roce 1933 v Klagenfurtu a je pohřben na hřbitově Tereziánské vojenské akademie ve Vídeňském Novém Městě.
Tituly a ocenění
Jako velitel armádního sboru obdržel v roce 1908 titul c. k. tajného rady s nárokem na oslovení Excelence.[22] Od roku 1910 byl čestným majitelem pěšího pluku č. 102 umístěného v Praze.[23][24][25] V roce 1914 získal čestné občanství v Sarajevu. Během vojenské kariéry obdržel řadu vyznamenání, díky službě u generálního štábu obdržel několik ocenění i od zahraničních panovníků.[26]
Rakousko-Uhersko
Válečná medaile (1878)
Vojenský záslužný kříž III. třídy (1883)
Řád železné koruny III. třídy (1890)
rytířský kříž Leopoldova řádu (1896)
Řád železné koruny II. třídy (1898)
komandér Řádu sv. Štěpána (1906)
velkokříž Řádu Františka Josefa (1908)
Řád železné koruny I. třídy (1911)
velkokříž Leopoldova řádu (1913)
Mobilizační kříž (1913)
Vojenský záslužný kříž I. třídy s válečnou dekorací (1914)
Vojenský jubilejní kříž (1908)
Zahraničí
Řád červené orlice II. třídy (1894, Německo)
rytíř Řádu Albrechtova II. třídy (1894, Sasko)
Řád pruské koruny II. třídy (1897, Německo)
Řád lva a slunce I. třídy (1900, Persie)
velkokříž Řádu Isabely Katolické (1906, Španělsko)
Řád červené orlice I. třídy (1908, Německo)
Související články
Odkazy
Reference
- ↑ Kais. Königl. Militär Schematismus für 1872; Vídeň, 1872; s. 542, 546 dostupné online
- ↑ Kais. Königl. Militär Schematismus für 1878; Vídeň, 1877; s. 147, 582 dostupné online
- ↑ Kais. Königl. Militär Schematismus für 1888; Vídeň, 1887; s. 157 dostuponé online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer für 1891; Vídeň, 1891; s. 177, 318 dostupné online
- ↑ Hof- und Staats-Handbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie: für das Jahr 1894; Vídeň, 1894; s. 222, 238 dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer für 1893; Vídeň, 1892; s. 86, 153 dostupné online
- ↑ Hof- und Staats-Handbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie: für das Jahr 1901; Vídeň, 1901; s. 267 dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer für 1899; Vídeň, 1898; s. 117, 157 dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer für 1904; Vídeň, 1903; s. 105, 155 dostupné online
- ↑ Přehled velení rakousko-uherské armády 1906 dostupné online
- ↑ Hof- und Staatshandbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie für das Jahr 1908; Vídeň, 1908; s. 286 dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer für 1908; Vídeň, 1907; s. 124, 162 dostupné online
- ↑ Přehled velení armádních sborů rakousko-uherské armády 1883–1918 na webu austro-hungarian army dostupné online
- ↑ Schematismus für das Kaiserliche und Königliche Heer für 1911; Vídeň, 1910; s. 107, 172 dostupné online
- ↑ Přehled představitelů státní správy v Bosně a Hercegovině na webu worldstatesmen dostupné online
- ↑ Vrchní velení rakousko-uherské armády na srbské frontě 1914 na webu austro-hungarian army dostupné online
- ↑ Oskar Potiorek na webu valka.cz dostupné online
- ↑ Přehled představitelů státní správy v Srbsku na webu worldstatesmen dostupné online
- ↑ HONZÍKOVÁ, Hana, HONZÍK, Miroslav: 1914/1918 Léta zkázy a naděje; Praha, 1984; s. 27–29
- ↑ Nejhorší velitelé první světové války dostupné onoline
- ↑ Služební postup Oskara Potiorka in: SCHMIDT-BRENTANO, Antonio: Die k. k. bzw. k. u. k. Generalität 1816–1918; Vídeň, 2007; s. 143 dostupné online
- ↑ Hof- und Staats-Handbuch der Österreichisch-Ungarischen Monarchie: für das Jahr 1909; Vídeň, 1909; s. 245 dostupné online
- ↑ Pěší pluk č. 102 na webu valka.cz dostupné online
- ↑ Historie pěšího pluku č. 102 na webu army.cz dostupné online[nedostupný zdroj]
- ↑ Schematismus für das k.u.k. Heer für 1914; Vídeň, 1914; s. 582 dostupné online
- ↑ Přehled řádů a vyznamenání Oskara Potiorka in: BALLA, Tibor: A Nagy Háború osztrák-magyar tábornokai; Národní kulturní fond, Budapešť, 2010; s. 249 (heslo Karl Auersperg) ISBN 978-963-446-585-0 dostupné online (maďarsky)
Literatura
- BALLA, Tibor: A Nagy Háború osztrák-magyar tábornokai; Národní kulturní fond, Budapešť, 2010; s. 248–249 (heslo Oskar Potiorek) ISBN 978-963-446-585-0 dostupné online (maďarsky)
Externí odkazy
Média použitá na této stránce
Autor: Dragovit (of the collage), Licence: CC BY-SA 4.0
Both national flags of Austro-Hungary, the collage of flags of the Cisleithania (Habsburg Monarchy) and the Transleithania (Kingdom of Hungary)
Autor: Louis14, Licence: CC BY-SA 3.0
Nastro da cavaliere di gran croce del'Ordine dell'Aquila Rossa del Regno di Prussia (Germania)
Autor: FranzJosephI, Licence: CC BY-SA 3.0
Ribbon bar of the Knights Commander of the Order of Saint Stephen of Hungary
Autor: FranzJosephI, Licence: CC BY-SA 3.0
Nastrino da Cavaliere di Gran Croce dell'Ordine Imperiale della Corona Ferrea
Stuha řádu železné koruny
Autor: MrInfo2012, Licence: CC BY-SA 4.0
Order of the Lion and the Sun Ribbon Bar
Autor: FranzJosephI, Licence: CC BY-SA 3.0
Nastrino da Commendatore dell'Ordine Imperiale della Corona Ferrea
Medaglia di Guerra (Kriegsmedaille), Impero Austriaco
Austrian mobilitation cross of 1912/1913's ribbon
Autor: Boroduntalk, Licence: CC BY 3.0
Ribbon bar: Order of the Crown. Prussia.
Autor: Mimich, Licence: CC BY-SA 3.0
Krzyż Jubileuszowy 1908 (Austro-Węgry)
Imperial Order of Leopold's ribbon - Austria
Autor: FranzJosephI, Licence: CC BY-SA 3.0
Nastrino da Cavaliere di Gran Croce dell'Ordine Imperiale di Leopoldo
Autor: Vlach Pavel, Licence: CC BY-SA 4.0
Arcivévoda František Ferdinand d'Este na návštěvě u františkánů v Sarajevu v červnu 1914. Vpravo za následníkem trůnu stojí jeho hofmistr baron Karl Rumerskirch, dále vpravo generál Oskar Potiorek.
Ferdinand d`Este s manželkou a doprovodem v den atentátu v Sarajevu, 28. 6. 1914
Autor: LuigiXIV, Licence: CC BY-SA 3.0
Nastrino da Cavaliere di Gran Croce dell'Ordine Imperiale di Francesco Giuseppe (Austria)
Ribbon bar: War Ribbon (Kriegsbande) for Austro-Hungarian decorations (inter alia: Militär-Verdienstkreuz; Militär-Verdienstmedaille (Signum Laudis); Franz-Joseph-Orden; Tapferkeitsmedaille).
Oskar Potiorek (20 November 1853 – 17 December 1933) was an Austrian general who served as the Austro-Hungarian governor of Bosnia and Herzegovina between 1911 and 1914.
Autor: Heralder (Crown by Miguillen), Licence: CC BY-SA 3.0
Ribbon bar of the Order of Isabella the Catholic, Grand Cross