Outeniqua (A302)
(c) Col André Kritzinger, CC BY-SA 3.0 | |
Základní údaje | ![]() |
---|---|
Typ: | bojová podpůrná loď |
Číslo trupu: | A 302 |
Spuštěna na vodu: | 9. září 1991 |
Uvedena do služby: | duben 1992 (Juvent) 8. června 1993 (Outeniqua) |
Osud: | vyřazena 2004 |
Takticko-technická data | |
Výtlak: | 21 025 t (plný) |
Délka: | 166,3 m |
Šířka: | 22,6 m |
Ponor: | 9 m |
Pohon: | 1 diesel 13 060 kW |
Rychlost: | 17 uzlů |
Posádka: | 126 |
Výzbroj: | 2× 20mm kanón 6× 12,7mm kulomet |
Letadla: | 2× Atlas Oryx |
Outeniqua (A302) byla bojová podpůrná loď provozovaná v letech 1993–2004 jihoafrickým námořnictvem. Byla jeho největší zásobovací lodí a ledoborcem.[1] Jejím hlavním úkolem byla zásobovací podpora pozemních operací, podpora operací v Antarktidě, zásobování jiných lodí a mise SAR.[2] Outeniqua byla ze služby vyřazena 30. července 2004.[1]
Pozadí vzniku
Plavidlo bylo postaveno ukrajinskou loděnicí v Chersonu jako arktická zásobovací loď.[2] Na vodu bylo spuštěno 6. září 1991 jako Aleksandr Sledzjuk. Do služby vstoupila v dubnu 1992 pod novým jménem Juvent. Následně plavidlo 26. února 1993 zakoupila Jihoafrická republika a 8. června 1993 jej zařadila do svého námořnictva jako Outeniqua (A302).[1]
Konstrukce
Plavidlo mělo zesílený trup, umožňujícím plavbu ledovým polem s až 1 metr silným ledem rychlostí 2 uzlů. Roku 1994 bylo vyzbrojeno, upraveno pro provoz vrtulníků Oryx a vybaveno pro zásobování jiných lodí na otevřeném moři. Další dílčí modernizace proběhly i v dalších letech.[2]
Outeniqua mohla přepravovat až 600 vojáků a 10 vozidel, jejichž přepravu zajišťovaly čtyři vyloďovací čluny Delta 80 kategorie LCU a dva vrtulníky Atlas Oryx, operující z přistávací plochy na zádi (loď byla vybavena hangárem). K manipulaci s nákladem sloužily čtyři jeřáby. Plavidlo bylo vyzbrojeno dvěma 20mm kanóny a šesti 12,7mm kulomety. Pohonný systém tvořil jeden diesel o výkonu 13 060 kW, pohánějící jeden lodní šroub. Nejvyšší rychlost dosahovala 17 uzlů.[2]
Operační služba
V květnu 1997 se na palubě Outeniqua kotvící v Pointe-Noire v Kongu uskutečnily mírové rozhovory, které pomohly ukončit první válku v Kongu.[1]
Ve druhé polovině 90. let plavidlo zásobovalo jihoarfickou základnu SANAE IV v Antarktidě.[1]
Reference
Literatura
- CHANT, Chris. Válečné lodě současnosti. Praha: Deus, 2006. ISBN 80-86215-81-4. S. 240. (česky)
- PEJČOCH, Ivo. Válečné lodě 8 – Námořnictva na přelomu tisíciletí. Praha: Ares, 2008. ISBN 80-86158-15-2. S. 455. (česky)
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Outeniqua na Wikimedia Commons
Média použitá na této stránce
(c) Col André Kritzinger, CC BY-SA 3.0
The SAS Outeniqua in Table Bay Harbour