Petr Bogatyrev
Prof. PhDr. Petr Bogatyrev, DrSc. | |
---|---|
![]() | |
Narození | 16.jul. / 28. ledna 1893greg. Saratov |
Úmrtí | 18. srpna 1971 (ve věku 78 let) Moskva |
Místo pohřbení | Vostrjakovský hřbitov |
Povolání | etnolog, vysokoškolský učitel, spisovatel, překladatel, etnograf, bohemista, folklorista, teatrolog a literární vědec |
Alma mater | Historicko-filologická fakulta Moskevské univerzity |
Témata | folkloristika |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Petr Bogatyrev, též Pjotr Grigorjevič Bogatyrjov, rusky Пё́тр Григо́рьевич Богатырё́в, (28. ledna 1893 Saratov – 18. března 1971 Moskva)[1] byl ruský folklorista, etnolog, jazykovědec, literární vědec, teatrolog a překladatel Haška do ruštiny.
Studium
Vystudoval Historicko-filologickou fakultu Moskevské univerzity (v roce 1918). Během studia ho nejvíce formoval slavista, byzantolog a literární historik Michail Nestorovič Speranskij (1863–1938), který se také významně věnoval lidové slovesnosti.
Spolu s Romanem Jakobsonem byl členem Moskevského lingvistického kroužku.
Vědecká činnost
V letech 1921–1939 pobýval v Československu, zpočátku jako spolupracovník sovětské diplomatické mise, později v archivech vyhledával rossica pro moskevské Státní literární muzeum. Aktivně se účastnil vědeckého života Pražského lingvistického kroužku a byl jeho členem.[2] Z terénních etnografických výzkumů v Zakarpatsku vzešlo dodnes vysoce ceněné strukturalistické dílo Actes magiques, rites et croyances en Russie subcarpathique (1929), které bylo na Komenského univerzitě v Bratislavě obhájeno jako disertační práce.
Od roku 1934 byl docentem etnografie a folkloristiky na Komenského univerzitě v Bratislavě. Počátkem roku 1940 se vrátil do SSSR, kde vedl moskevský Ústav etnografie. V 50. letech 20. století byl obviněn z kosmopolitismu a upadl v nemilost,[1] avšak posléze byl rehabilitován a stal se roku 1964 profesorem na MGU (Moskevská státní univerzita).
Příspěvek k etnologii a folkloristice
Funkčně-strukturální metoda: Bogatyrev rozvinul dva důležité aspekty folkloristické práce: synchronní a diachronní vztahy jazyka a folkloru, čímž aplikoval lingvistickou koncepci F. Saussura. Tato metoda se v etnografii ani ve folkloristice ve své době moc velkého ohlasu nedočkala. Až teprve v nedávné době se badatelé k Bogatyrevovým textům vracejí. Metoda velmi připomíná strukturalistické kategorie langue (jazyk) a parole (řeč), přičemž langue má odpovídat kolektivním normám a parole má odpovídat individuální variantě existence folkloru, čímž rozpracoval chápání specifičnosti folklorní tvorby oproti tvorbě literární.
Bogatyrevův příspěvek byl zejména v uplatnění synchronního přístupu ve folkloristice. Do té doby se používal jen přístup historický. Cílem tohoto přístupu bylo studovat vybraný jev ve veškerém dostupném kontextu a ve všech jeho vztazích, které jsou pro něj současné. Bogatyrev chápal strukturální studium jako strukturu forem a funkcí zkoumaného faktu. Funkčně-strukturální metodu použil na příkladu lidového divadla, na vztahu jeho jednotlivých složek i na jeho konkrétních funkcích ve společenské komunikaci. Tyto funkce ještě hierarchizuje a relativizuje. Funkce jsou strukturně spjaté a přechází jedna v druhou. Toto bylo později nazváno funkce struktury funkcí.
Funkčně-strukturální metoda byla také uplatněna při přijímání etnografických jevů. Když je identifikována základní funkce a struktura kulturních faktů, které patří do prostředí, můžeme pochopit, proč byl daný jev přijat. Pokud prostředí přijme nový jev, tak se hierarchie funkcí ve struktuře změní. Bogatyrev považoval jevy i za nositele znaku. Tento znak je pak nositelem struktury znaků, čímž vzniká pojem znak znaku, který využil třeba právě na příkladu lidového divadla.
Reminiscence
V „Desátém dopise“ své knihy Zoo Viktor Borisovič Šklovskij vzpomíná na Bogatyreva: „Když Roman [Jakobson] odjel do Prahy, pozval Bogatyrjova k sobě. Ten přijel v krátkých kalhotách a nezašněrovaných botách, s kufrem rukopisů a potrhaných papírů, všechno dohromady, že se nedalo poznat, kde je věda a kde kalhoty.“ — Viktor Šklovskij[3]
Dílo
- Actes magiques, rites et croyances en Russie subcarpathique, Paris 1929.
- Funkcie kroja na Moravskom Slovensku. Spisy Národopisného odboru Matice slovenskej v Turčianskom Sv. Martine. Sv. 1. Matica slovenská, Turčanský sv. Martin 1937.
- Lidové divadlo české a slovenské, Praha 1940.
- Souvislosti tvorby. Cesty k struktuře lidové kultury a divadla, ed. Jaroslav Kolár, Odeon, Praha 1971.
Reference
- ↑ a b Решетов, А. М. Velká ruská encyklopedie [online]. Ruská akademie věd [cit. 2020-10-25]. Heslo БОГАТЫРЁВ. Dostupné v archivu pořízeném dne 2021-05-06. (rusky)
- ↑ HOSKOVEC, Tomáš. Pražský lingvistický kroužek osmdesátiletý. Tvar, 2006, č. 19, s. 13.
- ↑ ŠKLOVSKIJ, Viktor Borisovič. Zoo ; Třetí fabrika. Překlad Jiřina Zumrová a Jan Zábrana. V Podlesí: Dauphin, 2019. 257 s. ISBN 978-80-7272-219-8. S. 44.
Literatura
- BENEŠ, Bohuslav. Petr Bogatyrjov a strukturalismus. Český lid, 1968, č. 55, s. 193–198.
- KOLÁR, Jaroslav. Československá léta Petra Bogatyreva. Souvislosti tvorby. Praha 1972, s. 171–182.
- ŠKLOVSKIJ, Viktor. Zoo aneb Dopisy nikoli o lásce. SNKLU, Praha 1965. (Z ruského originálu Жили-были přeložila Jiřina Zumrová.)
- LEŠČÁK, M. – SIROVÁTKA, O.: Folklór a folkloristika. Bratislava: Smena 1982, s. 74 – 77.
Související články
Externí odkazy
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Petr Bogatyrev
- Petr Bogatyrev (1893–1971) – bibliografie
- Petr Bogatyrev. Kroj jako znak (Funkční a strukturální pojetí v národopisu)
- Petr Bogatyrev. Byly slovenské písně pramenem Puškinovým?
- Petr Bogatyrev. Znaky divadelní
- Petr Bogatyrev. Podíl etnologie (zejména P. G. Bogatyreva) na vypracování a aplikaci funkčně strukturální metody Pražského lingvistického kroužku
Média použitá na této stránce
Autor: Neznámý , Licence: CC BY 4.0
Пётр Григорьевич Богатырёв (1893—1971) — советский фольклорист, этнограф, переводчик, доктор филологии, профессор Московского университета. Выпускник историко-филологического факультета Московского университета (1918).