Potápka roháč
![]() | |
---|---|
![]() | |
Stupeň ohrožení podle IUCN | |
![]() málo dotčený[1] | |
Vědecká klasifikace | |
Říše | živočichové (Animalia) |
Kmen | strunatci (Chordata) |
Podkmen | obratlovci (Vertebrata) |
Třída | ptáci (Aves) |
Podtřída | letci (Neognathae) |
Řád | potápky (Podicipediformes) |
Čeleď | potápkovití (Podicipedidae) |
Rod | potápka (Podiceps) |
Binomické jméno | |
Podiceps cristatus (Linnaeus, 1758) | |
(c) IUCN Red List of Threatened Species, species assessors and the authors of the spatial data., CC BY-SA 3.0 Rozšíření potápky roháče hnízdiště celoroční výskyt zimoviště | |
Poddruhy | |
Synonyma | |
roháč velký | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Potápka roháč (Podiceps cristatus) je středně velký vodní pták z řádu potápek a největší zástupce tohoto řádu v Evropě. Vyskytuje se na všech kontinentech východní polokoule, a je tak jednou z nejrozšířenějších potápek světa. K životu přitom preferuje hlubší vodní plochy bohaté na potravu a porosty rákosin, které ji slouží jako úkryt a místo pro hnízdění.
Během období rozmnožování je nápadná svými výraznými tmavými límcovými pery, která jsou nejvýraznější při jejich zásnubních tancích, při kterých se obě pohlaví uklání a představují svému partnerovi kusy vodních rostlin, pro které se potápí pod vodní hladinu a která později slouží jako materiál pro stavbu hnízda. Je monogamní (žije v párech) a živí se zejména menšími rybami, které loví pod vodou.
Taxonomie
Potápky jsou malí až středně velcí vodní ptáci. Rozlišuje se u nich několik rodů, z nichž nejpočetnější, Podiceps, do kterého se řadí i potápka roháč, čítá celkem 9 druhů, z toho jeden nedávno vyhynul.[3] Název rodu Podiceps pochází z latinských slov podicis, což znamená „otvor“ nebo „řiť“, a pes, které se překládá jako „noha“. Toto slovní spojení odkazuje na výrazně dozadu posunuté umístění končetin. Druhové jméno cristatus je pak odvozeno z latinského crista, které lze přeložit jako „hřeben“ a odkazuje na chocholku na hlavě roháče. Tento název druhu přiřkl švédský přírodovědec Carl Linné v roce 1758.[4]
Poddruhy
Potápka roháč se vyskytuje ve 3 poddruzích. První, nejpočetnější, P. c. cristatus, se vyskytuje na území Evropy a Asie, druhý, P. c. infuscatus, v Africe a poslední, P. c. australis, v Austrálii a na Novém Zélandu.[2]
Popis
Potápka roháč je největší zástupce potápek v Evropě.[5] Dorůstá 46–51 cm, v rozpětí křídel měří 59–73 cm a dosahuje hmotnosti v rozmezí od 750 do 1 200 g, samice jsou přitom o něco menší než samci.[6]
Stavbou těla je potápka roháč skvěle přizpůsobena životu ve vodě. Má relativně dlouhé tělo a krk porostlý měkkým, velmi hustým a vysoce vodotěsným peřím a vysoce pohyblivé klouby na končetinách, na jejichž prstech nemá na rozdíl od většiny jiných vodních ptáků plovací blány, ale kožní laloky.[7]
Svrchu je celkově tmavá s černými křídly, hnědým hřbetem a boky, světlým obličejem a dlouhým, zašpičatělým, tmavým zobákem. Spodní strana těla je bílá, končetiny olivově zelené, od kořene zobáku k oku se na její hlavě táhne silný černý pruh. Ve svatebním šatě (tj. opeření během období rozmnožování) je zcela nezaměnitelná a nápadná zejména svou tmavou chocholkou a výraznými roztažitelnými límcovými pery, která jsou tmavě hnědá s černými konci.
V zimním šatě límcová pera zcela postrádá, chocholka ji však zůstává,[5] hlavu má jinak celou světlou a světlejšího zbarvení je i zobák.[8]
Obě pohlaví se zbarvením nijak viditelně neliší, mladí ptáci však mají na rozdíl od dospělců tmavé pruhování na hlavě.[9]
Létá nízko, s nataženým krkem a končetinami a pravidelnými údery křídel.[10]
Výrazně se ozývá, zejména pak během období rozmnožování, kdy je možné zaslechnout chraptivé grek, ke ke ke, arrr nebo koorr. Mláďata v hnízdě se pak často ozývají výrazným a daleko slyšitelným pí pí.[11]
Rozšíření
Potápka roháč je široce rozšířeným ptákem. Hnízdí téměř v celé Evropě (zcela chybí pouze v severní Skandinávii), výrazně zasahuje také do Asie, pobřežních oblastí Austrálie, na Nový Zéland a do Afriky. Její globální areál rozšíření přitom zaujímá plochu menší než 20 000 km².[12]
Je částečně tažná, ptáci z východní, severní a částečně pak i ze střední Evropy na zimu migrují zejména do Středomoří a k pobřeží Atlantského oceánu. Migrují přitom v noci a na svá hnízdiště se obvykle opět navrací již v dubnu.[13] V oblastech s nezamrzajícími vodními plochami se často zdržuje po celý rok.
Početnost
Ačkoli je potápka roháč v současné době hojným druhem, jehož globální populace je odhadována na 530 000–1 700 000 jedinců,[12] (její evropská populace přitom čítá více než 300–450 000 párů)[12][14] v minulosti byla v mnoha zemích ve vysokém ohrožení. Typickým příkladem je Velká Británie, kde byla v průběhu 19. století téměř zcela vyhubena, v roce 1860 na jejím území ve volné přírodě přežívalo dokonce jen 42 párů.[15] Hlavním důvodem tohoto drastického poklesu početnosti byl lov, její límcová a hrudní pera totiž byla velmi oblíbenou součástí dobové módy a sloužila jako dekorace na kloboucích.[15]
V současné době pro ni však představuje největší hrozbu ztráta přirozeného biotopu způsobená odvodňováním, znečištěním a vysušováním mnoha vodních ploch.[6][12]
Biotop
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/69/Podiceps_cristatus_6_%28Marek_Szczepanek%29.jpg/220px-Podiceps_cristatus_6_%28Marek_Szczepanek%29.jpg)
Potápka roháč obývá prakticky všechny typy vod, k životu však preferuje zejména velké, hluboké vodní plochy se sladkou vodou a dostatečně zastoupeným porostem rákosin na jejich okrajích. Nejčastěji se tak vyskytuje na jezerech, rybnících, ale i na nádržích, v močálech, lagunách, na pomalu tekoucích řekách a v jejích ústích.[6]
Rozšíření v Česku
V posledních letech byl u její populace patrný viditelný pokles, načež byla zařazena na seznam zranitelných druhů. I přesto je však českou nejhojnější a nejznámější potápkou. Vyskytuje se prakticky na celém území státu až po nadmořskou výšku 600 m a hnízdí zde v počtu 3 500–7 000 párů. Ačkoli se v České republice vyskytuje po celý rok, v zimě je zde výrazně vzácnější (přezimuje zde pouze 1–2 000 jedinců, ostatní odlétají do zimovišť).[2][16]
Chování
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c3/Lac-du-der-taucher.jpg/220px-Lac-du-der-taucher.jpg)
Počátkem 20. století potápky roháče zkoumal anglický zoolog Julian Huxley, který roku 1914 publikoval průkopnickou etologickou publikaci s názvem The courtship habits of the Great Crested Grebe („Namlouvací zvyky potápek roháčů“).[17]
Potápka roháč je skvěle přizpůsobena životu ve vodě, na souši se naopak pohybuje velmi nemotorně, a proto na ni vylézá jen velmi zřídkakdy. Dokonce i při blížícím se nebezpečí se namísto úletu přednostně potápí.[6]
Je monogamní, trvalé svazky s jedním partnerem přitom vytváří jen na jedno hnízdní období; během tahu se často sdružuje do hejn.[6]
Potrava
Hlavní složku potravy u potápky roháče tvoří ryby, které loví pod vodou. Zde přitom dokáže vydržet až 3 minuty a dosáhnout hloubky až 20 m, většinou se však nepotápí hlouběji než 6 m.[10] Křídla má přitom složená podél těla a k pohybu pod vodou využívá končetin. Živí se zejména menšími rybami ve velikosti 5–20 cm,[10] přednostně pak zástupci z čeledi kaprovitých, denně přitom spotřebuje zhruba 150–200 g potravy. Mimo nich požírá i hmyz, korýše (včetně mořských krevet), měkkýše, pulce a žáby.[10]
Poraněním ostrými kostmi předchází polykáním vlastního peří, které v žaludku vytváří hmotu, do které se nestravitelné zbytky obalují.[18]
Rozmnožování
Potápka roháč může v příhodných oblastech a podmínkách začít hnízdit již v lednu,[15] ve střední Evropě však obvykle hnízdí od dubna do července.[11]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/10/Podiceps_cristatus_MHNT.ZOO.2010.11.38.1.jpg/220px-Podiceps_cristatus_MHNT.ZOO.2010.11.38.1.jpg)
Je přitom pozoruhodná svými zásnubními tanci, při kterých obě pohlaví vztyčují své chocholky a límcová pera, uklání se, zvedají se nad vodu, potápí se pro vodní rostliny a vzájemně je představují svému partnerovi. Nevysoké a proto relativně náchylné, až 60 cm široké[18] hnízdo si buduje z odumřelých rákosů a jiných vodních rostlin. Bývá většinou dobře skryté a umístěné v mělké vodě mezi rákosy nebo přichycené k nad vodu vyčnívajícím pařezům.
Hnízdí jednou až dvakrát do roka,[9] v jedné snůšce pak bývá 3–6 zpočátku světlých, 56–37 mm velkých a 39,5 g (z toho 9 % zabírá skořápka) těžkých vajec.[4] Pokaždé, když rodiče hnízdo opustí, snůšku důkladně přikryjí vodními rostlinami, a vejce tak později získávají hnědé zbarvení. Na jejich inkubaci, která trvá 27–29 dnů, i na péči o mláďata se podílí oba rodiče. Mláďata jsou světlá, tmavě pruhována a krátce po vylíhnutí jsou již schopna plavat a dokonce se i potápět, ale po dobu 3 týdnů se nechávají vozit na hřbetech svých rodičů, později je však již odsud sami rodiče vyhání. Na nich se pak stávají zcela nezávislí po 71–79 dnech.[4]
Na svá hnízdiště se obvykle pravidelně vrací, opak nastává většinou pouze tehdy, pokud je zde již nedostatek potravy.[9]
Pohlavně dospívá ve věku 2 let. Ve volné přírodě se obvykle dožívá 10–15 let,[19] zatím nejvyšší zaznamenaný věk pochází z roku 2008 z Ruska a činí celkem 19 let a 3 měsíce.[20]
Onemocnění a parazité
Potápka roháč je náchylná k řadě onemocnění. Byl u ní již zaznamenán i virus ptačí chřipky H5N1 (první potvrzený případ pochází z oblasti Vitorie na severu Španělska, kde byl nalezen mrtvý zástupce tohoto druhu).[21] Vyskytuje se u ní i řada parazitů, například tasemnice řemenatka ptačí (Ligula intestinalis)[22] či Mircia shigini[23] a zástupci rodu Tatria[24] a Confluaria.[25]
Odkazy
Reference
V tomto článku byly použity překlady textů z článků Great Crested Grebe na anglické Wikipedii a Grèbe huppé na francouzské Wikipedii.
- ↑ The IUCN Red List of Threatened Species 2021.3. 9. prosince 2021. Dostupné online. [cit. 2021-12-27].
- ↑ a b c POŘÍZ, Jindřich. Potápka roháč [online]. [cit. 2009-11-13]. Dostupné online.
- ↑ rod Potápka [online]. BioLib [cit. 2009-11-13]. Dostupné online.
- ↑ a b c Great Crested Grebe [Linnaeus, 1758] [online]. British Trust for Ornithology, UK [cit. 2009-11-13]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b Great Crested Grebe Podiceps cristatus [online]. BirdGuides Ltd [cit. 2009-11-13]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2010-01-13. (anglicky)
- ↑ a b c d e Great Crested Grebe [online]. Australian Museum, rev. 2006-08-11 [cit. 2009-11-12]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2009-12-19. (anglicky)
- ↑ ŠMAHA, Jiří (autor překladu). Zvíře. Český Těšín: Euromedia Group, k. s., 2002. ISBN 8024208628.
- ↑ SEAGO, Michael J. Great Crested Grebe [online]. [cit. 2009-11-12]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2010-02-05. (anglicky)
- ↑ a b c DIERSCHKE, Volker. Ptáci [online]. Praha: Euromedia Group, k. s, 2009. ISBN 9788024221939.
- ↑ a b c d COLLIN, Didier; BUJAUD, Maelle; LE-DANTEC, Daniel. Grèbe huppé [online]. [cit. 2009-11-13]. Dostupné online. (francouzsky)
- ↑ a b BEZZEL, Einhard. Ptáci. [1], Běžci, tučňáci, potáplice, potápky, trubkonosí, veslonozí, brodiví, plameňáci, vrubozobí, dravci. Překlad Leo Sigmund. 1. vyd. Praha: Knižní klub, 2003. 159 s. ISBN 80-242-0672-2.
- ↑ a b c d Podiceps cristatus [online]. The IUCN Red List of Threatened Species [cit. 2016-04-05]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ STASTNY. Oiseaux aquatiques. Gründ, Paříž: [s.n.], 1989. ISBN 2-7000-1816-8.
- ↑ Podiceps cristatus GREAT CRESTED GREBE [online]. Birdlife International [cit. 2016-04-05]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2015-06-08. (anglicky)
- ↑ a b c Great crested grebe (Podiceps cristatus) [online]. ARKive [cit. 2009-11-13]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2009-12-07. (anglicky)
- ↑ HUDEC, Karel; DUNGEL, Jan. Atlas ptáků České a Slovenské republiky [online]. 1. vyd. Praha: Academia, 2001. S. 249. ISBN 80-200-0927-2.
- ↑ Explore Episode Seven - 16 to 13 [online]. BBC [cit. 2010-09-08]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b MÍČOVÁ, Marie; MOSTÝN, Vladimír; ŠKODA, Václav; VAVROUCH, Zdeněk (autoři českého překladu). ENCYKLOPEDIE ZVÍŘATA OD A DO Z. Ostrava: BLESK, 1993. ISBN 80-85606-22-4.
- ↑ HUME; LESAFFRE; DUQUET. Oiseaux de France et d'Europe [online]. Larousse: 2004. ISBN 2035603110.
- ↑ European Longevity Records [online]. European Union for Bird Ringing [cit. 2016-04-05]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ BARRAL, M, V Alvarez, R A Juste, I Agirre, I Inchausti. First case of highly pathogenic H5N1 avian influenza virus in Spain. BMC Veterinary Research. 2008, roč. 4, s. 50. Dostupné online [cit. 2009-11-25]. ISSN 1746-6148. DOI 10.1186/1746-6148-4-50.
- ↑ LEVRON, Céline, Jiljí Sitko, Tomás Scholz. Spermiogenesis and spermatozoon of the tapeworm Ligula intestinalis (Diphyllobothriidea): phylogenetic implications. The Journal of Parasitology. 2009-02, roč. 95, čís. 1, s. 1–9. Dostupné online [cit. 2009-11-25]. ISSN 0022-3395. DOI 10.1645/GE-1646.1.
- ↑ KONIAEV, S V, B D Guliaev. [Description of a new cestode species Mircia shigini gen. et sp. n. (Cyclophyliidea: Schistotaeniidae)]. Parazitologiia. 2006-02, roč. 40, čís. 1, s. 57–65. Dostupné online [cit. 2009-11-25]. ISSN 0031-1847.
- ↑ VASILEVA, Gergana P, David I Gibson, Rodney A Bray. Taxonomic revision of Tatria Kowalewski, 1904 (Cestoda: Amabiliidae): redescriptions of T. biremis Kowalewski, 1904 and T. minor Kowalewski, 1904, and the description of T. gulyaevi n. sp. from Palaearctic grebes. Systematic Parasitology. 2003-03, roč. 54, čís. 3, s. 177–198. Dostupné online [cit. 2009-11-25]. ISSN 0165-5752.
- ↑ VASILEVA, G P, B B Georgiev, T Genov. Palaearctic species of the genus Confluaria Ablasov (Cestoda, Hymenolepididae): redescriptions of C. podicipina (Szymanski, 1905) and C. furcifera (Krabbe, 1869), description of C. pseudofurcifera n. sp., a key and final comments. Systematic Parasitology. 2000-02, roč. 45, čís. 2, s. 109–130. Dostupné online [cit. 2009-11-25]. ISSN 0165-5752.
Literatura
- HÝLOVÁ, Alena. Hnízdní biologie potápky roháče ve dvou různých biotopech třeboňské pánve. Živa: časopis přírodnický. Praha: Academia, 2009, čís. 1, s. 38–41. ISSN 0044-4812.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu potápka roháč na Wikimedia Commons
Slovníkové heslo potápka roháč ve Wikislovníku
Taxon Podiceps cristatus ve Wikidruzích
Média použitá na této stránce
Autor:
- Information-silk.png: Mark James
- derivative work: KSiOM(Talk)
A tiny blue 'i' information icon converted from the Silk icon set at famfamfam.com
Autor: , Licence: CC BY-SA 4.0
Eggs of great crested grebe Two specimens of the same spawn ; collection of Jacques Perrin de Brichambaut.
(c) IUCN Red List of Threatened Species, species assessors and the authors of the spatial data., CC BY-SA 3.0
Mapa rozšírenia druhu potápka chochlatá (Podiceps cristatus) podľa IUCN verzia 2019.2 :
legenda: Hniezdiaci, výskyt v letnom období (#00FF00), Hniezdiaci, celoročný výskyt (#008000), Nehniezdiaci (#007FFF)
Autor: Lubo Ondrasko, Licence: CC BY 3.0
Great crested grebe (Podiceps cristatus) in the wild. Filmed with a Sony NEX FS 100; Sigma 150-500HSM; TC 2.
(c) Henrik Sendelbach, CC BY-SA 3.0
Great Crested Grebe (Podiceps cristatus), adult and young.