Protivec (nádraží)
Protivec | |
---|---|
původní nádražní budova před demolicí | |
Stát | ![]() |
Kraj | Karlovarský |
Město | Žlutice (část Protivec) |
Souřadnice | 50°5′22,5″ s. š., 13°12′25,03″ v. d. |
(c) Karte: NordNordWest, Lizenz: Creative Commons by-sa-3.0 de ![]() Protivec | |
Provozovatel dráhy | Správa železnic |
Kód stanice | 733451[1] |
Tratě | Rakovník – Bečov nad Teplou, Protivec–Bochov |
Nadmořská výška | 465[2] m n. m. |
V provozu od | 1897 |
Dopravní koleje | 3[1] |
Nástupiště (nástupní hrany) | 2 (2)[2] |
Prodej jízdenek | ![]() |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Protivec je železniční dopravna D3, která se nachází na katastrálním území Protivec u Žlutic v okrese Karlovy Vary v železničním kilometru 47,206 železniční tratě Rakovník – Bečov nad Teplou a v kilometru 0,000 trati Protivec–Bochov.[2] Od 31. května 1996 byla zrušena pravidelná osobní doprava na trati Protivec – Bochov, nákladní doprava je provozována nadále. Provoz v dopravně je řízen dirigujícím dispečerem v Blatně u Jesenice.[3]
Historie
Nádraží bylo zprovozněno Císařsko-královskými státními dráhami 27. června 1897, tedy současně se zahájením provozu tratě z Protivce do Bochova. V letech 1897–1918 a 1938–1945 stanice nesla název Protiwitz, v meziválečném období Protivice a od roku 1945 Protivec.[2][4]
Pro svépomocné družstvo okresů a obcí v období duben až květen 1897 železniční stanici postavila firma G. Ernst z Vídně. Objekty v areálu trojkolejového nádraží byly postaveny podle typizovaných plánů v celkové hodnotě 13 050 zlatých.[zdroj?]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/09/Zast%C3%A1vka_Protivec.jpg/220px-Zast%C3%A1vka_Protivec.jpg)
Na areál byl podán návrh na prohlášení za kulturní památku České republiky. Důvodem neprohlášení mimo jiné bylo, že jde o „hojný příklad typizované drážní architektury.“[5][6] V roce 2017 byla vodárna a výpravní budova demolovány, původní výpravní budova byla nahrazena malým přístřeškem.[zdroj?]
Popis
Součásti areálu železniční stanice byla typizovaná výpravní budova lokálkového typu s domovní pumpou, vedlejší budova, odpadní jáma, vodárna, prohlídková jáma v kolejišti, vodní jeřáb, vodárenská studna a ovocná zahrada s dvaceti ovocnými stromy. K vybavení patřilo i mechanické zabezpečovací zařízení patentované firmou Siemens & Halske a vyrobené firmou Breiffeld, Daněk a spol. v Praze-Karlíně. Později byla za nádražím u okresní silnice postavena budova nádražní restaurace.[zdroj?]
Výpravní budova
Exteriér
Výpravní budova postavená podle typizovaného vzoru II/H měla čp. 69. Přízemní omítaná budova byla postavena na půdorysu obdélníku se dvěma rizality po stranách orientovanými do kolejiště s trojúhelníkovými štíty. Sedlová střecha byla krytá bobrovkami. V roce 1904 byla rozšířena o přístavbu, tím došlo ke zvětšení bytu přednosty a dopravní kanceláře. Mezi rizality byla střecha prodloužena a sloužila jako veranda, ze které vedl hlavní vchod do budovy. Ve východním rizalitu byly okna umístěna v rozích, což umožňovalo mít přehled o situaci na nádraží. Okna v čele rizalitu byla trojkřídlá, boční byla dvoukřídlá. K budově patřila domovní pumpa (typ 44/2C).[4][7]
Interiér
Ve středním traktu budovy byla čekárna a kancelář, ve východním rizalitu byla umístěna dopravní kancelář a v západním dva byty. Místnosti měly ploché stropy, které byly provedeny z omítaných prken. V roce 1918 byl ve stanici služební zvonkový telefon a Morseův telegraf.[zdroj?]
Vodárna
Vodárna, která stála západně od výpravní budovy, byla postavena podle typizovaného vzoru 32/H na půdorysu obdélníku. Patrová stavba měla zděnou přízemní část a v patře dřevěnou konstrukci deštěnou prkny ukončenou sedlovou střechou krytou bobrovkami a se dvěma komíny.[7] Vchod byl prolomen v jižní přízemní stěně. Byl obdélný s půlkruhovým záklenkem zapuštěný v hlubokém ostění. Dřevěné prosklené dvoukřídlé dveře měly prosklený půlkruhový nadsvětík. Vlevo od vstupu byl na stěně umístěn stavoznak vodní hladiny. K východní přízemní stěně byl přistaven přízemní přístavek se sedlovou střechou krytou bobrovkami. Byl určen pro skladování uhlí k dozbrojování lokomotiv. V roce 1907 byl přestavěn na útulek pro lokomotivní a vlakové čety bochovské odbočky.[4]
V patře byla umístěna otevřená válcová nýtovaná ocelová nádrž. Přístup do patra vedl po úzkém dřevěném schodišti.[4][7]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/8f/Protivec_1.jpg/220px-Protivec_1.jpg)
Ostatní objekty
Po pravé straně výpravní budovy byla menší dřevěná stavba (typ 19/H) se suchými záchody pro cestující v kombinaci s chlívkem pro drobné domácí zvířectvo a normovaná jáma na odpadky, na které byla po druhé světové válce postavena nákladní rampa.[4]
Před vodárnou byla popelová a prohlídková jáma a u ní vodní jeřáb (typ VII/H). V sousedství vodojemu byla vodárenská studna krytá dřevěným přístřeškem (typ 38/H).[4]
V roce 1907 byla v blízkosti vodárny postavena dřevěná stavba, která sloužila jako sklad uhlí.[4]
Kolejiště
V dopravně jsou tři dopravní koleje (stav v roce 2020), od budovy označené čísly 2, 1 a 3, ve směru na Bochov lze odjet pouze z kolejí č. 2 a 1, do ostatních směrů ze všech kolejí. Úrovňová nástupiště jsou zřízena jen u kolejí č. 1 a 3, obě mají délku 45 metrů.[1] Nástupiště mají nástupní hranu ve výšce 250 mm nad temenem kolejnice, přístup je úrovňový přes koleje.[8]
Na žlutickém záhlaví se v km 47,604 nachází přejezd polní cesty. Přejezd má identifikační číslo P1805 a je zabezpečený výstražnými kříži.[8]
Odkazy
Reference
- ↑ a b c Plánek dopravny Protivec. Portál Provozování dráhy. Správa železnic, červenec 2020.
- ↑ a b c d Protivec (žst). www.atlasdrah.net [online]. [cit. 2023-07-06]. Dostupné online.
- ↑ Trať Protivec – Bochov je osiřelá - přesto se vyplatí ji navštívit. www.osz.org [online]. [cit. 2023-07-06]. Dostupné online.
- ↑ a b c d e f g VYČICHLO, Jaroslav. Protivec - železniční stanice. www.pamatkyaprirodakarlovarska.cz [online]. [cit. 2023-07-06]. Dostupné online.
- ↑ Rozhodnutí o neprohlášení za KP. iispp.npu.cz [online]. 2016-04-20 [cit. 2023-07-07]. Dostupné online.
- ↑ Železniční stanice Protivec. www.pamatkovykatalog.cz [online]. [cit. 2023-07-07]. Dostupné online.
- ↑ a b c Protivec - Bochov: 25 let bez osobní dopravy. Vítejte na stránkách Spolku Žluticko [online]. [cit. 2023-07-06]. Dostupné online.
- ↑ a b Prováděcí nařízení pro trať řízenou dle předpisu SŽ D3 pro trať Blatno u Jesenice – Bečov nad Teplou, Protivec – Bochov. Ústí nad Labem: Správa železnic, 2023.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Protivec na Wikimedia Commons
Média použitá na této stránce
Vlajka České republiky. Podoba státní vlajky České republiky je definována zákonem České národní rady č. 3/1993 Sb., o státních symbolech České republiky, přijatým 17. prosince 1992 a který nabyl účinnosti 1. ledna 1993, kdy rozdělením České a Slovenské Federativní republiky vznikla samostatná Česká republika. Vlajka je popsána v § 4 takto: „Státní vlajka České republiky se skládá z horního pruhu bílého a dolního pruhu červeného, mezi něž je vsunut žerďový modrý klín do poloviny délky vlajky. Poměr šířky k její délce je 2 : 3.“
(c) Karte: NordNordWest, Lizenz: Creative Commons by-sa-3.0 de
Location map of the Czech Republic
Autor: Ekips39 (vectorisation), Everaldo Coelho and YellowIcon (original), Licence: LGPL
Ikonka z ikonkové sady Crystal Clear
Autor: Jan Pešula, Licence: CC0
Railcar M286.1008 of KŽC Doprava in Protivec, a junction of routes from Rakovník to Bečov n. T. and from Protivec to Bochov.
Autor: Jindřich Běťák, Licence: CC BY-SA 3.0
Vodárna, vodní jeřáb a staniční budova v Protivci
Autor: Žluticko, Licence: CC BY-SA 4.0
Zastávka nahradila původní nádraží v roce 2017.