Prudník
Prudník Prudnik | |
---|---|
![]() Pohled na historické centrum | |
Poloha | |
Souřadnice | 50°19′18″ s. š., 17°34′50″ v. d. |
Nadmořská výška | 265 m n. m. |
Stát | ![]() |
Vojvodství | Opolské |
Okres | Prudník |
Gmina | Prudník |
(c) Karte: NordNordWest, Lizenz: Creative Commons by-sa-3.0 de ![]() Prudník | |
Rozloha a obyvatelstvo | |
Rozloha | 20,48 km² |
Počet obyvatel | 20 887 (2020) |
Hustota zalidnění | 1 019,9 obyv./km² |
Etnické složení | Poláci, Němci, Slezané a další |
Náboženské složení | římští katolíci, luteráni a další |
Správa | |
Starosta | Grzegorz Zawiślak |
Vznik | 1255 |
Oficiální web | www |
Adresa obecního úřadu | ul. Kościuszki 3 48-200 Prudnik |
Telefonní předvolba | (+48) 77 |
PSČ | 48-200 |
Označení vozidel | OPR |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Prudník[1][2][3][4] (polsky Prudnik, dříve Prądnik, německy Neustadt in Oberschlesien, slezsky Prudnik nebo Prōmnik) je město v jižním Polsku v Opolském vojvodství, sídlo okresu Prudník a stejnojmenné gminy zahrnující město a 10 okolních vesnic. Leží na soutoku řeky Prudník a Zlatého potoka (Złoty Potok) na historickém území Horního Slezska (ve středověku na Moravě) v bezprostřední blízkosti česko-polské státní hranice (hraničí s obcí Jindřichov). Z geomorfologického hlediska se rozkládá na pomezí Opavské pahorkatiny a Zlatohorské vrchoviny. Je spolu s Vrbnem pod Pradědem sídlem euroregionu Praděd. V červnu 2020 zde žilo 20 887 obyvatel.[5] Jedná se o důležité středisko německé menšiny v Polsku, k níž se při sčítání lidu 2011 hlásilo 11,8 % obyvatel okresu Prudník, a také město se silnou slezskou identitou – ke slezské národnosti se v témž sčítání hlásilo 10,5 % obyvatel.[6]
Název
Název města souvisí se slovem ’proud’ (polsky prąd, slezsky prōnd) ve smyslu vodní tok. Jednalo se tedy o rychle proudící řeku, podle níž bylo pojmenováno i osídlení na jejím břehu. Již ve středověku bylo psáno se staročeskou střídnicí u za původní praslovanské ǫ (nazální o), rovněž v latinizované podobě Pruthenos či Prudnicium. Současně s lokací města v druhé polovině 13. století se objevuje německý název Neustadt a latinský Civitas Nova – „Nové Město“. V českých pramenech se pak lidový Prudník, potažmo Praudník, vyskytuje vedle tvarů převzatých z němčiny: Nové Město nebo Nejštát. V polštině se obdobně střídají názvy Prądnik a Nowe Miasto.
Pro odlišení od mnoha stejnojmenných měst se časem ujal přívlastek Polnisch Neustadt, tedy „Polské Nové Město“. Byl vypuštěn v roce 1708 údajně proto, aby nedocházelo k záměně s nějakou lokalitou v Polsku, a nahrazen oficiálním pojmenováním Königliche Stadt Neustadt („Královské město Nové Město“).[7] V polském překladu patentu Fridricha Velikého z roku 1750 se jako polský název objevuje Nowe Miasto Krolewskie.[8] Z 19. století je doložen kromě jiného tvar Neustadt an der Prudnik, kde původní název byl ponechán pro řeku,[9] ale nakonec se jako oficiální pojmenování města a okresu ustálilo Neustadt in Oberschlesien („Nové Město v Horním Slezsku“), často a po roce 1908 i úředně v grafické podobě Neustadt O.S.[10]
V roce 1945 byl do polského úředního styku zprvu zaveden název Prądnik. K oficiálnímu přejmenování na Prudnik došlo 7. května 1946.[11] Předcházela tomu mnohaměsíční debata v místním tisku a oba tvary existovaly ještě nějakou dobu souběžně.[12][13]
Slezský slovník Reinholda Olescha uvádí názvy Prudnik a Prōmnik (alternativním pravopisem Průmnik).[14]
Dějiny
Ve středověku se oblast dnešního Prudníku nacházela na pomezí kmenových území Holasiců a Opolanů. Podle místní tradice existovala na břehu řeky severně od dnešního centra předlokační osada zvaná Polská Ves (Polska Wieś), ale současní historici toto tvrzení rozporují.[15][16][17] Za zakladatele města a iniciátora stavby hradu zvaného Wogendrüssel (nebo Wogendrossel, Woggendrossel) se považuje Vok I. z Rožmberka, který zde působil kolem roku 1255. V zakladatelské činnosti pokračoval jeho syn Jindřich I. z Rožmberka a rok 1279 se běžně uvádí jako datum, kdy proběhla lokace Prudníku/Neustadtu podle magdeburského práva.[18]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/52/Prudnik_Castle.jpg/220px-Prudnik_Castle.jpg)
Původně byl součástí Opavského knížectví, které se tehdy ještě počítalo k Moravě. 6. ledna 1337 prodal Jan Lucemburský prudnické panství Boleslavovi I. Falkenberskému za dva tisíce hřiven pražských grošů.[19] Od té doby sdílelo osudy Falkenberského, Opolského a Opolsko-Ratibořského knížectví v rámci Slezska. Po smrti Vladislava II. Opolského došlo k vyčlenění hornohlohovsko-prudnického knížectví, v němž vládl od roku 1424 Boleslav V. Heretik („pán na Horním Hlohově a Prudníku“), který po dobytí Horního Hlohova oddíly Prokopa Holého v roce 1428 přilnul k husitům.[20] Kníže sekularizoval církevní majetek ve svém panství. Po Boleslavově smrti sjednotil Mikuláš I. Opolský Hornohlohovsko a Prudnicko opět s Opolským knížectvím. Až do roku 1629 patřilo Prudnicko olomoucké diecézi, poté bylo připojeno v souladu s politickou příslušností ke vratislavské.[21]
V důsledku rozdělení Slezska po první slezské válce v roce 1742 připadl Prudník Prusku a ocitl se v těsné blízkosti nové prusko-rakouské hranice. Stal se sídlem okresu (Landkreis Neustadt O.S), který od správní reformy roku 1815 byl součástí vládního obvodu Opolí v rámci provincie Slezsko. Roku 1806 vyhořel prudnický hrad až na bergfrit dnes známý jako Vokova věž.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/58/Prudnik_plan_1890.jpg/220px-Prudnik_plan_1890.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/23/S._Fr%C3%A4nkel_Tischzeug_%26_Leinwand_Fabrik_1930.jpg/220px-S._Fr%C3%A4nkel_Tischzeug_%26_Leinwand_Fabrik_1930.jpg)
V době industrializace se do dějin města obzvlášť významně zapsal Samuel Fränkel, židovský podnikatel z nedaleké Bělé, který zde v roce 1845 založil přádelnu lnu. V severozápadní částí města na obou stranách dnešní ulice Niské (Nyska) vznikl postupně rozlehlý průmyslový komplex a firma S. Fränkel se stala významným výrobcem textilu v evropském měřítku s pobočkami mj. v Berlíně a Augsburgu.[22] Rodina Fränklových výrazně poznamenala veřejný život v Prudníku na přelomu 19. a 20. století, Samuelův syn Hermann byl kromě jiného jedním z fundátorů městského parku v roce 1880 a vnuk Max Pinkus vytvořil ve své vile vzácnou Slezskou knihovnu s 25 tisíci svazků,[23] na jejich popud byla též postavena místní synagoga. Roku 1938 byla rodina nucena k emigraci a podnik byl arizován jako Schlesische Feinweberei AG Neustadt O.S. 26. září 1944 byl v textilce zřízen pobočný tábor Auschwitz.
V roce 1876 získal Prudník železniční spojení s Kandřínem a Nisou, a v roce 1896 s Gogolinem přes Bělou a Krapkowice. Počet obyvatel se v druhé polovině 19. století ztrojnásobil: ze 6 125 v roce 1840[24] stoupl na 17 577 v roce 1890.[25] Podle sčítání lidu z roku 1910 žilo ve městě 18 856 osob, z toho 95,8 % německojazyčných a 85,5 % katolíků. 703 osoby patřily k vojenské posádce.[26] V té době Prudník dosahoval svého předválečného maxima. Do roku 1939 populace klesla na 16 937.[25]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/67/Rynek_w_Prudniku_w_1961_%283%29.jpg/220px-Rynek_w_Prudniku_w_1961_%283%29.jpg)
Rudou armádou byl Prudník obsazen 18. března 1945, nicméně až do konce války se nacházel poblíž frontové linie.[27] 23. března shodila sovětská letadla bomby na historické centrum včetně hlavního náměstí, pravděpodobně se jednalo o omyl.[28] Na základě Jaltské a Postupimské dohody došlo k připojení města k Polsku. Odsunutou německou populaci nahradili polští přesídlenci z východních území postoupených SSSR (zejména z Ternopilska a Nadvirné)[29] a osadníci z polského vnitrozemí.
Dne 3. června 1945, během sporů o průběh československo-polské hranice po druhé světové válce, vnikla do Prudníku skupina českých četníků a dobrovolníků ze Zlatých Hor. Obsadila radnici, vyvěsila na ní československou vlajku a vyhlásila připojení města k Československu. Večer téhož dne přibyli do města ozbrojení příslušníci polské armády a vyzvali Čechy ke složení zbraní a opuštění Prudníku. Od požadavku složení zbraní nakonec Poláci upustili, ale Češi se museli druhý den ráno stáhnout zpět za hraniční linii.[30][31]
Od roku 1950 náleží Prudnicko k Opolskému vojvodství. Staré Město, zničené sovětským bombardováním bylo po válce asanováno, což vedlo v 50. a 60. letech 20. stol. k nahrazení podstatné části historické zástavby centra novostavbami. Bývalá textilní továrna Samuela Fränkela dostala po znárodnění jméno Bavlnářské závody (Zakłady Przemysłu Bawełnianego) „Frotex“ a byla po dlouhá léta největším zaměstnavatelem ve městě. Fungovala do roku 2014.[32] V září 1980 byla dějištěm jedné z velkých stávkových akcí první vlny Solidarity.[33] Druhým významným podnikem socialistického Prudníku se staly Obuvnické závody (Prudnickie Zakłady Obuwia) „Primus“ existující v letech 1945–2004. Roku 1949 byl založen prudnický státní hřebčín (Stadnina Koni Prudnik).[34] V 80. letech bylo na východním okraji města postaveno panelové sídliště Jasionowe Wzgórze.[35] V roce 1977 vznikla literární skupina Klub Ludzi Piszących (Klub píšících lidí).
Obyvatelstvo
|
|
|
|
|
|
Městské části
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/5d/Stefana_Batorego_Street_in_Prudnik%2C_2018.08.15_%2802%29.jpg/220px-Stefana_Batorego_Street_in_Prudnik%2C_2018.08.15_%2802%29.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4c/Karola_Miarki_Street_in_Prudnik%2C_2019.06.23_%2801%29.jpg/220px-Karola_Miarki_Street_in_Prudnik%2C_2019.06.23_%2801%29.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/71/M%C5%82yn_Czy%C5%BCyka%2C_Prudnik.jpg/220px-M%C5%82yn_Czy%C5%BCyka%2C_Prudnik.jpg)
Prudník nemá oficiální členění na samosprávné městské části, nicméně funkčně a urbanisticky lze vymezit následující čtvrti:
- Stare Miasto (Staré Město) – historické jádro oválného tvaru soustředěné kolem hlavního náměstí (Rynku)
- Dolne Przedmieście (Dolní Předměstí) – východní historické předměstí města na obou stranách řeky Prudník
- Górne Przedmieście (Horní Předměstí) – západní historické předměstí města, jeho centrem je Plac Wolności (náměstí Svobody)
- Nowe Przedmieście (Nové Předměstí) – jižní historické předměstí města soustředěné kolem ulic Traugutta a Młyńska
- Jasionowe Wzgórze – panelové sídliště z 80. let 20. století na východním okraji města
- Kolonia Karola Miarki – sídliště rodinných domů na severovýchodě města u výpadovky na Krapkowice, jehož jádro tvoří kolonie postavená ve 30. letech 20. století pro zaměstnance textilní továrny S. Fränkel
- Osiedle Wyszyńskiego (Sídliště Wyszyńského) – sídliště s panelovou a rodinnou zástavbou navazující na Nové předměstí
- Osiedle Zacisze (Sídliště Zátiší) – sídliště rodinných domů na západním okraji města
- Osiedle Tysiąclecia (Sídliště Tisíciletí) – sídliště rodinných domů na jihozápadním okraji města, navazuje na sídliště Zacisze a Wyszyńskiego
- Dzielnica Przemysłowa (Průmyslová čtvrť) – průmyslová zóna rozkládající se severně od železniční trati Kandřín-Kozlí – Nisa a vlakového nádraží
Dále podle databáze územních celků TERYT jsou částmi města:
- Górka (Horka) – okolí někdejší cihelny Konrada Habela na jihovýchodě města poblíž sídliště Jasionowe Wzgórze
- Młyn Czyżyka (Čížkový Mlýn) – okolí historického obilného mlýna na jižním okraji města
- Lipy neboli Lipno – okolí někdejšího poplužního dvora Lindenvorwerk na jižním okraji města
Katastrální území města je atypicky prodlouženo k jihozápadu a úzkým pruhem vtěsnaným mezi obce Łąka Prudnicka (Louka), Dębowiec (Dubovec) a Trzebina (Kunčice) sahá až ke státní hranici. Tato část Prudníku je vesměs zalesněná (Prudnický les, polsky Las Prudnicki) a nachází se tady několik vyvýšenin náležících ke Chráněné krajinné oblasti Zlatohorská vrchovina (Park Krajobrazowy Góry Opawskie): Kapliczna Góra (320 m n. m.), Kozia Góra nazývaná také Klasztorne Wzgórze (316 m n. m.), Kraska (391 m n. m.), Okopowa (388 m n. m.), Wróblik (396 m n. m.), Zbylut (353 m n. m.).
Pamětihodnosti
- Rynek – hlavní náměstí, střed historického jádra; většina měšťanských domů, které jej původně obklopovaly, byla zničena při bombardování v roce 1945 nebo během asanace Starého Města v 50. letech 20. století a nahrazena novostavbami;
- Radnice – postavená uprostřed náměstí v roce 1782, v letech 1840–1842 byla přestavěna do dnešní klasicistní podoby; nyní sídlo matričního úřadu a obecní školské správy (Gminny Zarząd Oświaty i Wychowania); charakteristickým stavebním prvkem je 63 m vysoká věž;
- Morový sloup z roku 1694 se sousoším Panny Marie s Ježíškem na vrcholu a sochami archandělů Michaela, Rafaela, Gabriela a Anděla strážného ve spodním patře;
- Socha svatého Jana Nepomuckého z roku 1733;
- Barokní kašna z roku 1696 zakončena plastikou dvouhlavého habsburského orla;
- Kostel svatého Michaela archanděla – katolický farní kostel poprvé zmiňovaný ve 13. století a do současné barokní podoby přestavěný v letech 1730–1738;
- Klášter a špitál milosrdných bratří (1782–1783) s kostelem svatého Petra a Pavla (1785–1787, věž dostavěná v roce 1793);
- Františkánský klášter s novogotickým kostelem svatého Josefa v Prudnickém lese – komplex vybudovaný v roce 1852 (klášter) a 1866 (kostel), současnou podobu získal při obnově po druhé světové válce; v letech 1954–1955 byl zde internován polský primas Stefan Wyszyński;
- Vokova věž – gotický bergfrit, jediný pozůstatek prudnického hradu, který vyhořel v roce 1806; slouží jako rozhledna; je pojmenována podle zakladatele města Voka I. z Rožmberka;
- Pozůstatky středověkých městských hradeb: dochovaly se dvě bašty i s přilehlou budovou (bývalá zbrojnice), kde nyní sídlí Muzeum Prudnicka (Muzeum Ziemi Prudnickiej) a věž Dolní brány (východní městské brány) poprvé zmiňovaná v roce 1481;
- Prudnické kulturní centrum (Prudnicki Ośrodek Kultury) – původně vila postavená v roce 1883 v novorenesančním stylu pro Hermanna Fränkela, syna průmyslníka Samuela Fränkela;
- Vila v ulici Nyska 2 – novorenesanční z roku 1882, obývali ji vnukové Samuela Fränkela: Ernst Fränkel a Max Pinkus; v současnosti je v soukromém vlastnictví;
- Střední zdravotnická škola (Zespół Szkół Medycznych im. Janusza Korczaka) – původně novorenesanční vila postavená v roce 1873 pro Samuelova zetě Josefa Pinkuse;
- Gymnázium Stefanie Sempołowské (II Liceum Ogólnokształcące im. Stefanii Sempołowskiej) – expresionistická stavba z roku 1928, původně soukromé dívčí gymnázium;
- Městské lázně – secesní budova z roku 1907; nadále slouží jako bazén v gesci Sportovního a rekreačního střediska (Ośrodek Sportu i Rekreacji, OSiR);
- Městský park – založený v 80. letech 19. století; dochovaly se v něm mj. hudební pavilon z roku 1887, pomník na počest pruské armády předělaný na památník sedmisetletí Prudníku a tisíciletí polského státu, pomník vojáku padlých za první světové války předělaný na pomník meziválečného Sdružení Poláků v Německu (Związek Polaków w Niemczech), socha bohyně Diany z roku 1911 a historické veřejné záchodky;
- Soubor historických budov v areálu bývalé textilní továrny Samuela Fränkela v ulici Nyska, po druhé světové válce Bavlnářské závody „Frotex“;
- Židovský hřbitov – založený v roce 1860; nebyl zničen v období nacismu; bývalá obřadní síň slouží po přestavbě v roce 1990 jako letniční kostel;
- Radnice
- Kostel svatého Michaela archanděla
- Vokova věž
- Prudnické kulturní centrum
- Bývalá továrna Samuela Fränkela (Frotex)
- Letniční kostel – bývalá židovská obřadní síň
- socha sv. Jana Nepomuckého
Kultura
- Muzeum Prudnicka (Muzeum Ziemi Prudnickiej) – kulturní instituce založená v roce 1959; hlavní sídlo muzea tvoří budova bývalé zbrojnice přiléhající k středověkým městským hradbám (ulice Bolesława Chrobrego 5);
- Centrum tkalcovských tradic (Centrum Tradycji Tkackich) – otevřené v roce 2009 jako oddělení Muzea Prudnicka; jeho úkolem je udržovat a propagovat tradice textilního průmyslu v Prudníku, jež vtiskl viditelné stopy do obrazu města, prostřednictvím organizování tkalcovských workshopů, setkání a výstav; nachází se na adrese Królowej Jadwigi 23;
Doprava
Město leží na železniční trati Kandřín-Kozlí – Nisa, jež je součástí trati č. 137 Katovice – Lehnice. Ve stanici Prudnik, která se nachází v severní části města, zastavují osobní vlaky společnosti Polregio a také v jízdním řádu 2020/2021 dva rychlíky: Sudety Krakov – Jelení Hora a Kormoran Olštýn – Polanica-Zdrój (Starý Bor). Osobní provoz na odbočující trati do Bělé a Krapkowic byl zastaven v roce 1991, v současnosti po ní jezdí pouze vojenské nákladní vlaky.[37]
Prudníkem prochází národní silnice č. 40 spojující katovickou konurbaci a Kandřín-Kozlí s bývalým hraničním přechodem Hlucholazy/Mikulovice, kde se na ni napojuje silnice I/44 do Jeseníku a Šumperka, a také národní silnice č. 41, jež vede z Nisy ke hraničnímu přechodu Trzebina/Bartultovice, odkud pokračuje jako silnice I/57 do Krnova a Opavy. Vojvodská silnice č. 414 spojuje Prudník s Bělou a Opolím. V roce 2003 byl dokončen severovýchodní obchvat města.[38] V plánech je východní obchvat, který vyvede silnici č. 41 mimo zastavěné území.[39] Silnice č. 40 nadále protíná přímo centrum města.
Příměstskou a regionální autobusovou dopravu v rámci Polska zajišťují dopravní podniky PKS Głubczyce, PKS Nysa a PKS Opole, a také soukromá firma Euro-Bus Nysa (spoje do Vratislavi). Autobusové stanoviště se nachází na Horním Předměstí v blízkosti náměstí Svobody (Plac Wolności) a městských lázní. PUH Fox Michał Jednoróg je operátorem vnitroměstské autobusové linky.[40] Přeshraniční doprava není provozována.
Rodáci
- Matthäus Apelles von Löwenstern (1594–1648) – hudební skladatel, autor náboženských písní
- Felice Bauerová (1887–1960) – snoubenka Franze Kafky
- Gerard Bernacki (1942–2018) – římskokatolický duchovní, pomocný biskup katovický v letech 1988–2012
- Karl Dziatzko (1842–1903) – klasický filolog a knihovědec, zakladatel prvního ústavu pro knihovnictví na univerzitě v Göttingenu v roce 1886
- Eugen Fraenkel (1853–1925) – patolog a bakteriolog, objevitel Clostridium perfringens
- Samuel Fränkel (1801–1881) – podnikatel, zakladatel textilní továrny známé později jako Frotex; narozený v Bělé
- Jan Góra (1948–2015) – dominikán, iniciátor setkání katolické mládeže Lednica 2000
- Aleksandra Konieczna (* 1965) – filmová a divadelní herečka
- Mikuláš Henelius (1582–1656) – kronikář období humanismu, autor latinských spisů o Slezsku
- Margarete Müller (* 1931) – politička, členka ústředního výboru SED v letech 1963–1989 od roku 1971 členka Státní rady Německé demokratické republiky
- Walter Odersky (* 1931) – právník, předsedá Spolkového soudního dvoru SRN v letech 1988–1996
- Max Pinkus (1857–1934) – podnikatel, mecenáš, tvůrce soukromé Slezské knihovny; vnuk Samuela Fränkela
- Hellmuth Reymann (1892–1988) – vojenský důstojník, jeden z posledních velitelů obrany Berlína v roce 1945
- Bernd Scholz (1911–1969) – hudební skladatel
- Karl Streibel (1903–1986) – sturmbannführer Waffen-SS, velitel pracovního tábora Trawniki
- Stanisław Szozda (1950–2013) – cyklista
- Dietrich Unkrodt (1934–2006) – hudebník, průkopník sólové hry na tubu
- Kurt Wintgens (1894–1916) – vojenský pilot, jeden z prvních německých leteckých es za první světové války
- Eugen Fraenkel
- Aleksandra Konieczna
- Margarete Müller
- Max Pinkus
Partnerská města
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/cd/Drogowskaz_miast_partnerskich_Prudnika.jpg/220px-Drogowskaz_miast_partnerskich_Prudnika.jpg)
Bohumín (Česko, Moravskoslezský kraj)
Northeim (Německo, spolková země Dolní Sasko)
Krnov (Česko, Moravskoslezský kraj)
Nadvirna (Ukrajina, Ivanofrankivská oblast)
San Giustino (Itálie, region Umbrie)
Odkazy
Reference
- ↑ ŽÁČEK, Rudolf. Dějiny Slezska v datech. Praha: Libri, 2004. 546 s. ISBN 80-7277-172-8. Kapitola Rejstřík místních a zeměpisných jmen, s. 537.
- ↑ KUBA, František. Historici Blucha a Dominiak: založení Krnova a Prudníku [online]. Bruntálský deník, 2010-04-14 [cit. 2021-05-15]. Dostupné online.
- ↑ E15.cz: „Polské město Prudník prodá českému investorovi Radimu Masnému pozemek o rozloze deset hektarů v takzvané zvláštní investiční zóně“, 13.2.2019
- ↑ Podrobná mapa Moravy a Slezska, Praha: V. Neubert a synové, 1922
- ↑ Seznam obcí podle počtu obyvatel k 30. 6. 2020 – údaje Hlavního statistického úřadu PR (GUS)
- ↑ Narodowość śląska w powiatach wg GUS [online]. Stowarzyszenie Osób Narodowości Śląskiej, 26.07.2013 [cit. 2021-04-05]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2021-03-26. (polsky)
- ↑ TRIEST, Felix. Topografisches Handbuch von Oberschlesien. Breslau: Wilhelm Gottlieb Korn, 1865. 1302 s. Dostupné online. Kapitola Vierzehnter Abschnitt. Kreis Neustadt – Neustadt O/S mit dem westlichen Kreistheil, s. 1044. (německy)
- ↑ Wznowione powszechne taxae-stolae sporządzenie, Dla samowładnego Xięstwa Sląska, Podług ktorego tak Auszpurskiey Konfessyi iak Katoliccy Fararze, Kaznodzieie i Kuratusowie Zachowywać się powinni. Sub Dato z Berlina, d. 8. Augusti 1750 [online]. [cit. 2021-05-16]. S. 2. Dostupné online.
- ↑ KRETSCHMER, Konrad. Historische Geographie von Mitteleuropa. [s.l.]: Salzwasser Verlag (reprint), 2016 (1904). 664 s. Dostupné online. ISBN 978-3-8460-0361-9. S. 346. (německy)
- ↑ Territoriale Veränderungen in Deutschland und deutsch verwalteten Gebieten 1874 – 1945 [online]. Rolf Jehke, 2011-03-25 [cit. 2021-05-16]. Kapitola Stadt Neustadt O.S.. Dostupné online. (německy)
- ↑ Nařízení ministra veřejné správy a ministra Znovuzískaných území ze dne 7. května 1946 o navrácení a ustálení úředních místních jmen
- ↑ CHOROŚ, Monika. Wybór tekstów ilustrujących proces przemian nazewniczych w latach 1945–1950 na Śląsku. Rocznik Ziem Zachodnich. 2018, roč. 02, s. 433–436. Dostupné online [cit. 2021-05-16]. ISSN 2544-8714. DOI 10.26774/rzz.232. (polsky)
- ↑ Srov. vydání regionálního týdeníku Nasz Głos z 22. září 1946, kde je nadále na titulní stránce a v článcích řeč o Prądniku
- ↑ OLESCH, Reinhold. Der Wortschatz der polnischen Mundart von Sankt Annaberg. Wiesbaden: Harrasowitz, 1959. 430 s. S. 125.
- ↑ Jak Czesi założyli Prudnik – rozmowa z Wojciechem Dominiakiem [online]. Nowa Trybuna Opolska, 2013-05-23 [cit. 2021-05-16]. Dostupné online. (polsky)
- ↑ DOMINIAK, Wojciech; DEREŃ, Andrzej; MIKULEC, Sebastian; PIWKO, Małgorzata; STOLARCZYK, Janusz. Recenzja: „Ulicami Prudnika z historią i fotografią w tle” [online]. Teraz Prudnik, 2021-03-12 [cit. 2021-05-16]. Dostupné online. (polsky)
- ↑ DEREŃ, Andrzej. Najstarszy prudnicki wojownik [online]. Teraz Prudnik, 2010-08-04 [cit. 2021-05-16]. Dostupné online. (polsky)
- ↑ DOMINIAK, Wojciech. Szlachta a miasto na przykładzie średniowiecznego Prudnika. In: Acta Historica Universitatis Silesianae Opaviensis 5/2012. Opava: Slezská univerzita v Opavě, 2012. ISSN 1803-411X. S. 43–55. (polsky)
- ↑ ŽÁČEK, Rudolf. Dějiny Slezska v datech. Praha: Libri, 2004. 546 s. ISBN 80-7277-172-8. S. 75, 77.
- ↑ ŽÁČEK, Rudolf. Dějiny Slezska v datech. Praha: Libri, 2004. 546 s. ISBN 80-7277-172-8. S. 100, 430.
- ↑ KOPIEC, Jan. Zarys dziejów Kościoła na Śląsku Opolskim [online]. Diecezja opolska [cit. 2021-05-16]. Dostupné online. (polsky)
- ↑ Wirtualny Sztetl. Prudnik [online]. Muzeum Historii Żydów Polskich POLIN [cit. 2021-05-16]. Kapitola Zakłady Frotex S.A.. Dostupné online.
- ↑ RATAJCZAK, Elżbieta. Słownik Biograficzny Ziemi Jeleniogórskiej: Max Pinkus [online]. Książnica Karkonoska, 2008 [cit. 2021-05-16]. Dostupné online. (polsky)
- ↑ Wirtualny Sztetl. Prudnik [online]. Muzeum Historii Żydów Polskich POLIN [cit. 2021-05-16]. Kapitola Demografia. Dostupné online.
- ↑ a b RADEMACHER, Michael. Landkreis Neustadt in Oberschlesien [online]. Deutsche Verwaltungsgeschichte 1871 – 1990, 2006 [cit. 2021-05-16]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2020-02-25. (německy)
- ↑ Gemeindelexikon für die Regierungsbezirke Allenstein, Danzig, Marienwerder, Posen, Bromberg und Oppeln auf Grund der Ergebnisse der Volkszählung vom 1. Dezember 1910 und anderer amtlicher Quellen. Svazek Regierungsbezirk Oppeln. Berlin: Königlich Preussisches Statistisches Landesamt, 1912. Dostupné online. S. 50–51. (německy)
- ↑ DENDEWICZ, Franciszek. Maj 1945 roku na ziemi prudnickiej [online]. Tygodnik Prudnicki, 2006-05-31 [cit. 2021-05-17]. Dostupné online. (polsky)
- ↑ DEREŃ, Andrzej. Włoch walczył o Prudnik [online]. Tygodnik Prudnicki, 2008-03-19 [cit. 2021-05-17]. Dostupné online. (polsky)
- ↑ Wirtualny Sztetl. Prudnik [online]. Muzeum Historii Żydów Polskich POLIN [cit. 2021-05-16]. Kapitola Historia miejcowości. Dostupné online.
- ↑ HERUDEK, Ondřej. Územní nároky Československa na Hlubčicku a Ratibořsku v letech 1918-1948. , 2015 [cit. 2024-03-27]. Bakalářská práce. Masarykova univerzita, Fakulta sociálních studií. . Dostupné online.
- ↑ CS Magazin. www.cs-magazin.com [online]. [cit. 2024-03-27]. Dostupné online.
- ↑ STRAUCHMANN, Krzysztof. Kończy się proces likwidacji Froteksu. Miasto przejmuje część hal [online]. Nowa Trybuna Opolska, 2014-07-05 [cit. 2021-05-17]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2018-10-20. (polsky)
- ↑ KASZA, Ryszard. Lata 80. Strajk w prudnickim Froteksie [online]. Nowa Trybuna Opolska [cit. 2021-05-17]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2018-08-27. (polsky)
- ↑ Historia Stadniny Koni [online]. Stadnina Koni Prudnik sp. z o.o. [cit. 2021-05-17]. Dostupné online. (polsky)
- ↑ DEREŃ, Andrzej. Osiedle Jasionowe Wzgórze: Nowy Prudnik z „wielkiej płyty” [online]. Teraz Prudnik, 2019-02-28 [cit. 2021-05-17]. Dostupné online. (polsky)
- ↑ 1534, 1956, 1962: Demografia, Wirtualny Sztetl – 1754, 1764, 1774, 1784: Friedrich Gottlob Leonhardi: Erdbeschreibung der preussischen Monarchie, Band 3, Teil 1, Halle 1792 – 1803, 1831, 1855, 1861: Felix Triest: Topographisches Handbuch von Oberschlesien. Breslau 1865 – 1816: Alexander August Mützell a Leopold Krug: Neues topographisch-statistisch-geographisches Wörterbuch des preußischen Staats. Band 3, Kr–O, Halle 1822 – 1825: Johann Georg Knie: Alphabetisch-Statistisch-Topographische Uebersicht der Dörfer, Flecken, Städte und andern Orte der Königl. Preuß. Provinz Schlesien, mit Einschluß des jetzt ganz zur Provinz gehörenden Markgrafthums Ober-Lausitz und der Grafschaft Glatz; nebst beigefügter Nachweisung von der Eintheilung des Landes nach den verschiedenen Zweigen der Civil-Verwaltung. Melcher, Breslau 1830 – 1840: Johann Georg Knie: Alphabetisch-statistisch-topographische Uebersicht der Dörfer, Flecken, Städte und andern Orte der Königl. Preusz. Provinz Schlesien. 2. Auflage. Graß, Barth und Comp., Breslau 1845 – 1867, 1871: Königliches Statistisches Bureau: Die Gemeinden und Gutsbezirke der Provinz Schlesien und ihre Bevölkerung. Nach den Urmaterialien der allgemeinen Volkszählung vom 1. Dezember 1871. Berlin 1874 – 1890, 1925, 1933, 1939: M. Rademacher: Deutsche Verwaltungsgeschichte von der Reichseinigung 1871 bis zur Wiedervereinigung 1990 Archivováno 25. 2. 2020 na Wayback Machine. – 1905: Meyers Großes Konversations-Lexikon. 6. Auflage, Band 14, Leipzig/Wien 1908 – 1910: gemeindeverzeichnis.de – 1946: Główny Urząd Statystyczny Rzeczypospolitej Polskiej: Rocznik statystyczny. R. 11, 1947. Warszawa, 1947 Archivováno 10. 6. 2020 na Wayback Machine. – 1980: LUDNOŚĆ W 1980 R. Spia treśol. x Uwagi ogólne Ludność... 4 s # 2. Ruch naturalny ludności – 1990: Prudnik – plan miasta, Nysa: P.H.U. „Juwex” Krzysztof Wezner, 1990 – 2000, 2005, 2015: Prudnik (opolskie) » mapy, nieruchomości, GUS, noclegi, szkoły, regon, atrakcje, kody pocztowe, bezrobocie, wynagrodzenie, zarobki, edukacja, tabele, demografia, przedszkola
- ↑ Linia Gogolin – Prudnik (306) [online]. Ogólnopolska baza kolejowa [cit. 2021-05-16]. Dostupné online. (polsky)
- ↑ Trzy w jednym [online]. Tygodnik Prudnicki, 2003-09-24 [cit. 2021-05-16]. S. 3. Dostupné online. (polsky)
- ↑ Obwodnica wschodnia: przetarg ogłoszony [online]. Prudnik24.pl, 2021-17-01 [cit. 2021-05-16]. Dostupné online. (polsky)
- ↑ Jízdní řády městské autobusové linky platné pro rok 2022. prudnik.pl [online]. [cit. 2022-03-09]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2022-03-01.
Literatura
- WELTZEL, Augustin. Geschichte der Stadt Neustadt in Oberschlesien. Neustadt: A. Pietsch, 1870. 905 s. Dostupné online. (německy)
- KULCZYK, Piotr; NICIEJA, Stanisław. Prudnik dawniej i dziś 1896-2006. Opole: MS, 2006. 90 s. ISBN 83-8894-566-1. (polsky)
Související články
- Hraniční přechod Bartultovice–Trzebina
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Prudník na Wikimedia Commons
Slovníkové heslo Prudník ve Wikislovníku
- Prudnik.pl – oficiální webové stránky městského úřadu v Prudníku (polsky)
- Prudník v Topographia Bohemiae, Moraviae et Silesiae – popis města z roku 1650 (německy)
- Prudník na portálu fotopolska.eu – historické a současné fotografie a fórum (polsky)
- Prudník na portálu polska-org.pl – historické a současné fotografie a fórum (polsky, německy)
- Průvodce Prudníkem na portálu Online-Reiseführer Oberschlesien (Online průvodce Horním Slezskem) (německy)
- Historická komise okresu Prudník (německy, polsky)
- Turistický průvodce Prudníkem ve formátu pdf v polštině a češtině
Média použitá na této stránce
(c) Karte: NordNordWest, Lizenz: Creative Commons by-sa-3.0 de
Location map of Poland
Vlajka České republiky. Podoba státní vlajky České republiky je definována zákonem České národní rady č. 3/1993 Sb., o státních symbolech České republiky, přijatým 17. prosince 1992 a který nabyl účinnosti 1. ledna 1993, kdy rozdělením České a Slovenské Federativní republiky vznikla samostatná Česká republika. Vlajka je popsána v § 4 takto: „Státní vlajka České republiky se skládá z horního pruhu bílého a dolního pruhu červeného, mezi něž je vsunut žerďový modrý klín do poloviny délky vlajky. Poměr šířky k její délce je 2 : 3.“
Autor: unknown, Licence: CC BY 4.0
Eugen Fraenkel
Wellcome Images
Keywords: Fraenkel, Eugen
(c) Bundesarchiv, Bild 183-1988-0205-028 / CC-BY-SA 3.0
Margarete Müller
Autor: Sławomir Milejski, Licence: CC BY 3.0
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/bc/Distinctive_emblem_for_cultural_property.svg/20px-Distinctive_emblem_for_cultural_property.svg.png)
"S. Fränkel" Tischzeug & Leinwand Fabrik, Neustadt in Oberschlesien
Autor: Nowomiastowicz, Licence: CC BY-SA 3.0
Drogowskaz miast partnerskich Prudnika
Autor: Sławomir Milejski, Licence: CC BY 3.0
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/bc/Distinctive_emblem_for_cultural_property.svg/20px-Distinctive_emblem_for_cultural_property.svg.png)
Autor: Komaares, Licence: CC BY-SA 4.0
Aleksandra Konieczna podczas Dąbskich Wieczorów Filmowych. 27 lipca 2019 przed projekcją filmu „Jak pies z kotem” nad jeziorem Dąbie.
Autor: Wlodek k1, Licence: CC BY-SA 3.0
Karola Miarki Street in Prudnik
Nicolaus Henel von Hennenfeld
Autor: Mikuláš Galuszka, Licence: CC BY-SA 4.0
Prudník - náměstí, socha sv. Jana Nepomuckého
Rynek w Prudniku w 1961.
Autor: Olerys, Licence: CC BY-SA 3.0
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/bc/Distinctive_emblem_for_cultural_property.svg/20px-Distinctive_emblem_for_cultural_property.svg.png)
Autor: Melrauko, Licence: CC BY-SA 3.0 pl
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/bc/Distinctive_emblem_for_cultural_property.svg/20px-Distinctive_emblem_for_cultural_property.svg.png)
Autor: Nowa Trybuna Opolska, Licence: CC BY 3.0
Rynek w Prudniku
Prudnik Castle
Autor: Wlodek k1, Licence: CC BY-SA 3.0
![](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/bc/Distinctive_emblem_for_cultural_property.svg/20px-Distinctive_emblem_for_cultural_property.svg.png)
Autor: Wlodek k1, Licence: CC BY-SA 3.0
Stefana Batorego Street in Prudnik
Autor: Wlodek k1, Licence: CC BY-SA 3.0
Prudnik, hala produkcyjna i narożna kwadratowa wieża zakończona krenelażem - byłe Zakłady Przemysłu Bawełnianego „Frotex“ S.A.