První srbské povstání
První srbské povstání | |||
---|---|---|---|
konflikt: Srbská revoluce | |||
![]() Dobytí Bělehradu od Katariny Ivanović | |||
Trvání | 14. února 1804 – 7. října 1813 | ||
Místo | Smederevský sandžak, Osmanská říše | ||
Výsledek | potlačení povstání, ale záhy roku 1815 vypuklo druhé | ||
Strany | |||
| |||
Velitelé | |||
| |||
Síla | |||
| |||
Ztráty | |||
| |||
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
První srbské povstání bylo vzpourou Srbů na území Bělehradského pašalíku a dalších šest nahijích tehdejší Osmanské říše (Šumadija), které byly osídleny Srby, zprvu proti místní dahijské správě a později proti turecké nadvládě jako takové.[1] Trvalo několik let, od 14. února 1804 až do 7. října 1813. V srbském pojetí je toto povstání víceméně vnímáno jako celek dlouhodobějšího procesu, známého jako srbská revoluce.[2]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/ce/Sanjak_of_Smederevo-sr.svg/180px-Sanjak_of_Smederevo-sr.svg.png)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/14/Kara%C4%91or%C4%91e_Petrovi%C4%87%2C_by_Vladimir_Borovikovsky%2C_1816.jpg/130px-Kara%C4%91or%C4%91e_Petrovi%C4%87%2C_by_Vladimir_Borovikovsky%2C_1816.jpg)
Na počátku 19. století mnozí nespokojenci vytušili svoji příležitost, kterou viděli ve slábnoucí moci Osmanské říše. Její feudální systém stagnoval, teritoriální expanze již nebyla možná.[zdroj?] Konflikty na severní hranici říše, tj. s Rakouskem v oblasti právě Srbska a Ruskem na východě, se nevyvíjely pro Istanbul příznivě. V posledních konfliktech, jakým byla rakousko-turecká válka na konci 18. století, se navíc angažovalo i nemalé množství Srbů, kteří získali vojenské zkušenosti a byli připraveni pozdvihnout zbraně. Zpočátku však nebylo namířeno proti Osmanské říši, ale jednalo se o vzpouru proti dahijům, jejichž krutovláda vyvrcholila tzv. stětím knezů.
Povstání bylo zahájeno v malé obci Orašac[3], později se vzbouřencům se podařilo získat pod kontrolu rozsáhlá území, od Bělehradu až po Novi Pazar. Do čela nepokojů se postavil obchodník s dobytkem Karađorđe Petrović, zakladatel budoucí dynastie Karađorđevićů.
V roce 1806 začala v pořadí již sedmá rusko-turecká válka. Rusko proto pod příslibem nezávislosti[4] požádalo Srby, aby zesílili boje v Bělehradském pašalíku, a tím oslabili Osmanskou říši. Povstalci žádosti vyhověli a do roka osvobodili Bělehradský pašalík i části Bosny.
Po roce 1810 se však Rusko ocitlo pod hrozbou napadení Napoleonovou Francií, a rozhodlo se proto rusko-tureckou válku ukončit, 28. května 1812 byl podepsán Bukurešťský mír. Z pohledu Srbska tedy skončilo povstání neúspěchem – Srbsku sice podle mírové dohody náležela autonomie a povstalcům byla přislíbena amnestie, tato ujednání však nebyla naplněna. Turecko povstalecká území vojensky obsadilo, což bylo doprovázeno terorem a vražděním Srbů.[5]
Povstání sice bylo potlačeno osmanskou vojenskou akcí, nicméně v roce 1815 vypuklo hned druhé, které vyústilo ve faktickou srbskou autonomii.
V Srbsku se slaví 15. únor jako Den státnosti.
Odkazy
Reference
- ↑ PELIKÁN, Jan, a kol. Dějiny Srbska. Praha: Nakladatelství Lidové noviny, 2005. ISBN 80-7106-671-0. S. 170. Dále jen Dějiny Srbska.
- ↑ LJUŠIĆ, Radoš. Srbija 19. veka - izabrani radovi. Bělehrad: Novinsko-izdavačka ustanova "Vojska", 1994. 329 s. Kapitola Socijalna revolucija. Problemi, s. 9–12. (srbština)
- ↑ Dějiny Srbska, s. 168
- ↑ Dějiny Srbska, s. 170
- ↑ Dějiny Srbska, s. 174
Související články
- Ičkův mír
- Druhé srbské povstání
- Praviteljstvujušči sovjet serbski
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu První srbské povstání na Wikimedia Commons
Média použitá na této stránce
Autor: Froztbyte, Licence: CC BY-SA 3.0
Flag of Bosnia (1831-1832) - used during the Bosnian Revolt in the 1830s. The design, 1:2 dimensions, colours and construction details were based primarily on the description from FOTW: Bosnia and Herzegovina in the Ottoman Empire - Flag of the 1830's Revolt.
Autor: Samhanin, Licence: CC BY-SA 3.0
Flag of Revolutionary Serbia (Topola)
Autor: Dahn, Licence: CC BY-SA 4.0
Seal of the Wallachian Phanariote ruler John George Caradja, combining the eagle of Wallachia with the unicorns of his family crest. From the original, possibly engraved by Blasius Höfel and published with Caradja's portrait on the title page of his civil code (Legiurea Caragea), in 1818; see George Oprescu, Grafica românească în secolul al XIX-lea, Vol. I. Bucharest: Fundația Regală pentru Literatură și Artă, 1942. Lettering, combining (Romanian) Cyrillic and Greek, reads IΩ ГP KP ВВ, for "John George Caradja Voivode".
Autor: Ivan25, Licence: CC BY-SA 3.0
Map of Sanjak of Smederevo and Serbian Uprising (1804-15)
Painting by Katarina Ivanović (c. 1844–45)
An Ottoman flag with an eight pointed star rather than the five pointed star which later became typical.
Autor: Dahn, Licence: CC BY-SA 4.0
Banner used by Constantine Ypsilantis, Prince of Wallachia (and former Prince of Moldavia), reuniting the Wallachian and Moldavian arms. Used between 1802 and 1806. Image based on Dan Cernovodeanu, Știința și arta heraldică în România, p. 431. Bucharest: Editura științifică și enciclopedică, 1977; and ABCNews.ro photographs.
Autor: Turtle-bienhoa, Licence: CC BY-SA 3.0
Flag of Mahmut Pasha Bushatli - 1796 (Skadar)