Růžena Jesenská
Růžena Jesenská | |
---|---|
![]() | |
Rodné jméno | Ružena Anna Maria Jessensky |
Narození | 17. června 1863 Smíchov ![]() |
Úmrtí | 14. července 1940 (ve věku 77 let) Praha ![]() |
Povolání | učitelka, redaktorka, spisovatelka |
Rod | Jesenský |
Příbuzní | Jan Jesenský – bratr, Milena Jesenská – neteř |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Růžena Jesenská (17. června 1863 Smíchov[1] – 14. července 1940 Praha[2]) byla česká učitelka, redaktorka, spisovatelka, dramatička, překladatelka a básnířka.
Život
Rodina a studia
Narodila se v měšťanské rodině jako nejstarší z šesti dětí majitele realit a nedostudovaného právníka Jana Bedřicha Jesenského (1837–1895) a jeho manželky Anny, rozené Tiché (1839–1920). Rodina odvozovala svůj původ od slavného lékaře a rektora pražské univerzity Jana Jessenia. Růžena měla dvě sestry: Marii Foersterovou (1867–1952) a Annu (1879) a tři bratry: Jana, který vystudoval Lékařskou fakultu UK, stal se stomatologem a z manželství s Milenou Hejzlarovou měl dceru Milenu Jesenskou, Antonína (1872–1892) a Františka (1875–1947).
Rodina bydlela nejprve na Smíchově ve Vltavské ulici čp. 277, když otec dostal práci v cementárně, přestěhovala se za ním do Radotína, a později se vrátili do staré Prahy. Po absolvování obecné a měšťanské školy na Malé Straně Růžena vystudovala čtyřletý Státní ústav učitelek v Praze na Starém Městě.
Učitelství
Studium zakončila roku 1882 povinnou dvouletou praxí, na kterou nastoupila v Mladé Boleslavi a roku 1884 završila maturitou. Podle platných předpisů se učitelky nesměly provdat a mít vlastní děti, aby nezanedbávaly žactvo. V roce 1889 Jesenská přestoupila na malostranskou měšťanskou školu u sv. Tomáše v Praze a tam učila až do předčasného důchodu v roce 1907[3]. Bydlela rovněž na Malé Straně, naposledy ve Všehrdově ulici čp. 445/III. Hojně cestovala, v roce 1893 navštívila pobaltské země, v letech 1901–1938 vícekrát Francii, ale také Itálii a Švýcarsko, roku 1911 byla v Rusku. Od roku 1920 byla bez vyznání. Byla pohřbena na Vinohradském hřbitově v Praze.
Literární tvorba
Růžena používala pseudonymy Eva z Hluboké, Milena Důrasová nebo Martin Věžník a časopiseckou šifru -ská. Literární tvorbu začala od poloviny 80. let lyrickou poezií v časopisech pro děti a mládež, pod patronací Jana Nerudy (který jí vydal první sbírky v Poetických besedách) a Josefa Václava Sládka (který ji přizval do družstva Máj). Pod vlivem symbolismu a dekadence rozšířila svou tematiku o tragické zejména ženské osudy a v obraznosti používala například pojem barevného slyšení (zvony fialově a kovově zvučely). Později se stala autorkou řady dívčích, mnohdy výchovných románků. První novely publikovala v časopisu Světozor pod pseudonymem Martin Věžník. Napsala i několik divadelních her. Později psala novoromantické příběhy pod vlivem Julia Zeyera. S nevalnými úspěchy dobývala muže, z umělců k nim patřil například František Xaver Šalda. Utajovaný milostný vztah prožila s Alfonsem Muchou. Ráda popisovala milostná vzplanutí žen. Jiří Karásek ze Lvovic její styl označil za vášnivý erotismus[4]. Kvůli obhajobě možnosti předmanželského pohlavního styku byla Jesenská tehdejší společností kritizována, její názor byl označen za skandální[5].
Dílo
Poezie
- Okamžiky – (F. Šimáček 1891)[6]
- Konec Idylly – (1892)[7]
- S vlaštovkami – (J. Otto 1892)[8]
- Slitování a láska – (1895)[9]
- Písně k tvé duši – (1899)[10]
- Hudba plachet – (K. Neumannová 1917)[11]
- Mládí – kniha veršů z let 1889–1899 (1926)[12]
- Básně života a smrti – kniha básní s erotickým nádechem z let 1905–1919 (1932)
Povídky a novely
- Novely: Provisorní život; Na ohořelých větvích; Tak pozděǃ; Odvanuto. (J. Otto 1900)[13]
- Nina a jiná prosa (1901/1902)[14]
- Touha a láska (1902)[15]
- Mimo svět (1909), soubor povídek, mj. o problémech lesbické lásky[16]
- O mnichu Synesiovi – in: 1000 nejkrásnějších novel... č. 6 (J. R. Vilímek 1911)
- Z nepřístupných zahrad (1912)
- Tajemství srdcí (1918)[17]
- Kouzlo světelných nocí (1919)
- Pohledy do duší 1920)
- Odhalená srdce (1923)
- Dětství (1929), autobiografie[18]
Románová tvorba
- Jarmila (1894), výchovný dívčí román
- Jarní píseň (1902), také pro dospívající dívky[19]
- Román dítěte (1905)[20]
- Legenda ze smutné země (1907)[21]
- Nocturno moře (1910)
- Tanečnice (1912)
- V závojích touhy (1918)[22]
- Cizinka (1920)
- Hrdinství (1923)[23]
- Ivana Javanová (1930) [24]
- Láska (1933)
Dramatická tvorba
- V žití proudech: hra o třech jednáních (1893)
- Estera: dramatická báseň z konce 16. století (1909)
- Paní z Rosenwaldu: společenská komedie o třech jednáních (1913)
- Cirkus: veselohra o třech dějstvích (1915)
- Attila (1919)[25]
- Devátá louka – veselohra, nejúspěšnější z her, uvedena 3 divadly, zfilmována, posloužila jako libreto opery J. Zelinky (1925)
- Princezna a krásný pošta: hra o jednom dějství (1925)
- Starý markýz[26]
- Je veliká láska na světě?: Veselohra o třech dějstvích (1926)
- Lhostejný člověk: komedie o třech dějstvích (1929)
- Deset let a Rajna: komedie o třech dějstvích s epilogem (1933)
- Zlato: veselohra o třech dějstvích (1936)
- Kouzelný darebák: hra o třech dějstvích (1938)
- Miloš a Radana: hra o třech dějstvích (1938)
Překlady
V menší míře překládala ze španělštiny, ruštiny a ukrajinštiny. Například přebásnila verše Tarase Ševčenka a do ukrajinštiny převedla básně Jaroslava Vrchlického.
- Výbor básní – T. H. Ševčenko[27]
Časopisecké příspěvky
Básně, povídky a další drobné příspěvky i aktuality publikovala v mnoha periodikách: Květy, Lumír, Moderní revue, Národní listy, Stopa, Světozor, Týn, Zlatá Praha, Ženské listy, pro děti: Malý čtenář.
Redakční práce
V letech 1902–1903 redigovala Dětské besedy Máje, dále dětský časopis Koule. V letech 1911–1920 pracovala jako redaktorka Kalendáře paní a dívek českých, ze sentimentálního ženského časopisu vytvořila poměrně kvalitní literární revui. Od roku 1929 byla členkou výboru České akademie věd.
Odkazy
Reference
- ↑ Archivní katalog. katalog.ahmp.cz [online]. [cit. 2022-11-15]. Dostupné online.
- ↑ Archivní katalog. katalog.ahmp.cz [online]. [cit. 2022-11-15]. Dostupné online.
- ↑ VAVROUŠEK, Bohumil; NOVÁK, Arne. Literární atlas československý. Díl 2. Praha: Prometheus, 1938. Kapitola Růžena Jesenská, s. 110.
- ↑ Jiří KARÁSEK ze Lvovic, Tvůrcové a epigoni: kritické studie. Praha 1927.
- ↑ Robert Burton PYNSENT, Láska a slečna Jesenská. In: Luboš MERHAUT – Otto M. URBAN (eds.): Moderní revue 1894–1925. Praha 1995.
- ↑ Národní digitální knihovna. ndk.cz [online]. [cit. 2024-03-27]. Dostupné online.
- ↑ Národní digitální knihovna. ndk.cz [online]. [cit. 2024-03-27]. Dostupné online.
- ↑ Národní digitální knihovna. ndk.cz [online]. [cit. 2024-03-27]. Dostupné online.
- ↑ Národní digitální knihovna. ndk.cz [online]. [cit. 2024-03-27]. Dostupné online.
- ↑ Národní digitální knihovna. ndk.cz [online]. [cit. 2024-03-27]. Dostupné online.
- ↑ Digitální knihovna Kramerius. www.digitalniknihovna.cz [online]. [cit. 2024-03-27]. Dostupné online.
- ↑ JESENSKÁ, Růžena. Mládí [online]. Praha: Pražská akciová tiskárna, 1926 [cit. 2023-02-22]. Dostupné online.
- ↑ Národní digitální knihovna. ndk.cz [online]. [cit. 2024-03-27]. Dostupné online.
- ↑ Národní digitální knihovna. ndk.cz [online]. [cit. 2024-03-27]. Dostupné online.
- ↑ JESENSKÁ, Růžena. Novelly [online]. Praha: J. Otto, 1900 [cit. 2023-02-22]. Dostupné online.
- ↑ JESENSKÁ, Růžena. Mimo svět [online]. Praha: Pražská akciová tiskárna [cit. 2023-02-22]. Dostupné online.
- ↑ WWW.INCAD.CZ, INCAD. Tajemství srdcí. [s.l.]: [s.n.] Dostupné online.
- ↑ JESENSKÁ, Růžena. Dětství [online]. Praha: Pražská akciová tiskárna, 1929 [cit. 2023-02-22]. Dostupné online.
- ↑ Digitální knihovna Kramerius. www.digitalniknihovna.cz [online]. [cit. 2024-03-27]. Dostupné online.
- ↑ Digitální knihovna Kramerius. www.digitalniknihovna.cz [online]. [cit. 2024-03-27]. Dostupné online.
- ↑ JESENSKÁ, Růžena. Legenda ze smutné země [online]. Praha: J. Otto, 1907 [cit. 2023-02-22]. Dostupné online.
- ↑ Národní digitální knihovna. ndk.cz [online]. [cit. 2024-03-27]. Dostupné online.
- ↑ JESENSKÁ, Růžena. Hrdinství [online]. Praha: Český čtenář, 1923 [cit. 2023-02-22]. Dostupné online.
- ↑ JESENSKÁ, Růžena. Ivana Javanová [online]. Praha: Pražská akciová tiskárna, 1930 [cit. 2023-02-22]. Dostupné online.
- ↑ JESENSKÁ, Růžena. Attila [online]. Praha: J. Otto, 1919 [cit. 2023-02-22]. Dostupné online.
- ↑ JESENSKÁ, Růžena. Starý markýz [online]. Praha: Pražská akciová tiskárna, 1926 [cit. 2023-02-22]. Dostupné online.
- ↑ Národní digitální knihovna. ndk.cz [online]. [cit. 2024-03-27]. Dostupné online.
Literatura
- GÖTZ, František, TETAUER, Frank. České umění dramatické, Část I. – činohra, Praha: Šolc a Šimáček, 1941, str. 264–266
- OPOLSKÝ Jan, Růžena Jesenská. Praha: Česká akademie věd a umění, 1944. 17 s[1]
- DEYL, Rudolf. Vojan zblízka. Praha: Orbis, 1953, str. 198, 356
- Růžena Jesenská: (1863–1940): literární pozůstalost – Vladimír Hellmuth-Brauner. Praha: literární archiv PNP, 1974
- MUCHA, Jiří. Alfons Mucha. Praha: Mladá fronta, 1982, s. 96, 285, 297
- Česká literatura 19. století, vydal SPN 1990, napsal prof. PhDr. Josef Polák, CSc
- FORST, Vladimír, a kol. Lexikon české literatury: osobnosti, díla, instituce. 2/I. H–J. Praha: Academia, 1993. 589 s. ISBN 80-200-0468-8.
- Suchomelová, Marcela: Růže je zasypaly… spolupráce Růženy Jesenské se Zdenkou Braunerovou v Kalendáři paní a dívek českých. In: Žena umělkyně na přelomu 19. a 20. století. Sborník příspěvků z mezinárodní konference ve Středočeském muzeu v Roztokách u Prahy ve dnech 11. a 12. října 2005; Středočeské muzeum v Roztokách u Prahy, 2005 s. 89–102
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Růžena Jesenská na Wikimedia Commons
Osoba Růžena Jesenská ve Wikicitátech
Autor Růžena Jesenská ve Wikizdrojích
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Růžena Jesenská
- Digitalizovaná díla Růženy Jesenské v Národní digitální knihovně.
- Růžena Jesenská v Lexikonu české literatury v Digitální knihovně Akademie věd ČR
- http://www.stastnezeny.cz/index.asp?menu=657&record=5335
- http://www.ff.jcu.cz/structure/departments/uhs/veda/ant08.rtf[nedostupný zdroj]
- http://dspace.upce.cz/bitstream/handle/10195/56297/Kotilov%C3%A1K_R%C5%AF%C5%BEena%20Jesensk%C3%A1_ML_2014.pdf?sequence=3&isAllowed=y
- ↑ Digitální knihovna Kramerius. kramerius.svkhk.cz [online]. [cit. 2024-03-27]. Dostupné online.
Média použitá na této stránce
![↑](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0d/FIAV_100000.svg/23px-FIAV_100000.svg.png)
![↑](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/18/FIAV_000100.svg/23px-FIAV_000100.svg.png)
![↑](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/32/FIAV_110000.svg/23px-FIAV_110000.svg.png)
![↑](https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0d/FIAV_100000.svg/23px-FIAV_100000.svg.png)
House colours of the House of Habsburg