Rudolf Wels
Rudolf Wels | |
---|---|
![]() Rudolf Wels | |
Rodné jméno | Rudolf Wedeles |
Narození | 28. dubna 1882 Rokycany |
Úmrtí | 8. března 1944 (ve věku 61 let) Koncentrační tábor Osvětim |
Vzdělání | Akademie výtvarných umění Vídeň |
Povolání | architekt |
Rodiče | Šimon Wels |
Manžel(ka) | Ida Krafftová (1918 - 1944) |
Ovlivněný | Friedrich Ohmann, Adolf Loos |
![]() | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c0/Pam%C4%9Btn%C3%AD_deska_Rudolf_Wels.jpg/220px-Pam%C4%9Btn%C3%AD_deska_Rudolf_Wels.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a5/Rudolf_Wels_Praha_od_Klementina_1920.jpg/220px-Rudolf_Wels_Praha_od_Klementina_1920.jpg)
Rudolf Wels (28. dubna 1882 Osek u Rokycan – 8. března 1944 koncentrační tábor Auschwitz-Birkenau)[1] byl český architekt židovského původu,[2] žák vídeňského architekta Friedricha Ohmanna a architekta Adolfa Loose. Tvořil v Karlových Varech, Sokolově a okolí a v Praze. Také byl návrhář skla Moser a působil i jako filmový architekt (např. film Hej rup!).
Život
Mládí a studia
Narodil se manželům Šimonovi (1853–1922) a Anežce Wedelesovým v Oseku u Rokycan. Matka zemřela v roce 1883 a v roce 1887 se otec oženil podruhé s Johannou Müllerovou z Kutné Hory. První dvě třídy obecné školy Rudolf vychodil v Oseku, do třetí třídy jej otec zapsal do Rokycan. V roce 1893 pokračoval ve studiu na premonstrátském gymnáziu v Plzni. Zde se mu nelíbilo a navíc byl často nemocný. Po čtyřech letech přestoupil do prvního ročníku stavební průmyslové školy. Po absolutoriu získal místo v Praze u stavitele Richtera. V Praze bydlil se svou sestrou Annou a bratrem Ottou. V roce 1901 absolvoval vojenskou službu. Dosáhl hodnosti poručíka. V roce 1907 složil stavitelskou zkoušku a zapsal se ke studiu na Císařskou a královskou českou vysokou školu technickou v Praze. Záhy ale odešel na Akademii výtvarných umění do Vídně[3], kde studoval u Friedricha Ohmanna. Během studia obdržel Hansenovu a Schmidtovu cenu. Dále dostal v roce 1910 Římskou cenu (Romepreis) – stipendium ke studijní cestě do Říma. Potom navštívil i Anglii a Skotsko. V Londýně pracoval tři týdny v Kensingtonském muzeu. Z této cesty do Anglie napsal brožuru Zahradová města – The garden city motion.
V roce 1910 si změnil příjmení na Wels.[4]
Za studia se mimo jiné podílel na průzkumech, které byly shrnuty ve druhém dílu publikace Architektur und Kunstgewerbe der Barockzeit, des Rokoko und Empire aus Böhmen und aus österreichischen Ländern[5]
Po dokončení Akademie navštěvoval v letech 1912–1914 soukromé kurzy Adolfa Loose, jehož vliv byl pro jeho budoucí architektonickou tvorbu velmi značný. Wels je autorem perspektivy Loosova projektu obchodního domu v Alexandrii z roku 1910.[6]
Během první světové války sloužil v armádě v hodnosti hejtmana.
Po vzniku Československa – architekt
Na přelomu let 1920–1921 pobýval Rudolf Wels[7] v Karlových Varech v lázních. Když se v roce 1920 oženil, rozhodl se zde zůstat trvale. V letech 1921–1922 zde přestavěl a postavil nové objekty proslavené sklářské firmy Moser. Pro tuto firmu také navrhoval řadu nápojových souprav a váz s výtvarnými dekory. Ty pak byly velice úspěšné na Mezinárodní výstavě dekorativních a průmyslových umění, pořádané v roce 1925 v Paříži.
V roce 1923 vypracoval projekt pro Hornický dům v Sokolově, kde o rok později postavil i dvě školní budovy a další stavby. Z řady jeho karlovarských staveb patří mezi jeho nejzdařilejší práce budova nemocenské pojišťovny (dnes Poliklinika) na náměstí Milady Horákové, lázeňský dům Bellevue a také budova Lázní VI.
V roce 1933 se Rudolf Wels přestěhoval do Prahy, kde založil ateliér spolu s Ing. Quido Lagusem. Ten sídlil v pasáži Stýblo na Václavském náměstí 28. S Q. Lagusem také v roce 1934 působil jako filmový architekt celkem čtyř filmů a následně spolu navrhovali luxusní nájemné domy.[8] V jednom z nich, v Dobrovského ulici 15, pak Wels s rodinou žil až do roku 1939.[9]
V roce 1939 byl Rudolf Wels bez práce. Přepisoval a doplnil doslovem paměti svého otce Šimona Welse, později vydané pod názvem „U Bernátů“, věnoval se kreslení pražské architektury. Rodina se musela přestěhovat do Mánesovy ulice na Vinohradech.
Rodinný život a vyvraždění rodiny
Dne 24. března 1918 se v Chebu oženil s Idou Krafftovou (1894 Cheb–1944).[10][11]
Začátkem dvacátých let žili manželé Welsovi patrně v Chebu. Narodil se jim zde první syn Tomáš Albert (1920–1988). Druhý syn Martin (1925–1942) se narodil v Karlových Varech.[12]
Jak vyplývá z příloh v databázi obětí holocaustu, rodina se v roce 1939 pokusila o vystěhování z Protektorátu. Pasy manželky i syna Martina byly na konci března 1939 vyhotoveny (Rudolf Wels již pas měl), ale k jejich vyzvednutí již nedošlo.[12] Dne 30. ledna 1942 byl Rudolf Wels s manželkou Idou a synem Martinem transportován transportem V, do Terezína a 6. září následujícího roku odeslán transportem Dm do koncentračního tábora Auschwitz-Birkenau, odkud se již nikdo z nich nevrátil; byli vyvražděni v rámci likvidace tzv. rodinného tábora v noci z 8 na 9. března 1944.
Jeho mladší nevlastní bratr Otto Wels (1895–1945) byl leteckým konstruktérem. V roce 1939 se mu podařilo uprchnout spolu s Rudolfovým synem Tomášem do Velké Británie.
Posmrtná připomínka
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/14/Stolpersteine_%28Kameny_zmizel%C3%BDch%29_p%C5%99ed_domem_v_Dobrovsk%C3%A9ho_ulici_15%2C_Praha%2C_rodina_architekta_Welse.jpg/220px-Stolpersteine_%28Kameny_zmizel%C3%BDch%29_p%C5%99ed_domem_v_Dobrovsk%C3%A9ho_ulici_15%2C_Praha%2C_rodina_architekta_Welse.jpg)
Na připomínku osudu zavražděných členů rodiny Welsových byly v roce 2011 před dům v pražské Dobrovského ulici 375/15 (který Richard Wels navrhl a kde bydlel) umístěny tři Kameny zmizelých.[13]
Dílo
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/5a/Sokolov_Hornick%C3%BD_d%C5%AFm_%C3%BAnor_2022_%281%29.jpg/220px-Sokolov_Hornick%C3%BD_d%C5%AFm_%C3%BAnor_2022_%281%29.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f9/Sokolov_b%C3%BDval%C3%A1_Bratrsk%C3%A1_poji%C5%A1%C5%A5ovna_%C3%BAnor_2022_%281%29.jpg/220px-Sokolov_b%C3%BDval%C3%A1_Bratrsk%C3%A1_poji%C5%A1%C5%A5ovna_%C3%BAnor_2022_%281%29.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/10/Sokolov_policejn%C3%AD_%C5%A1kola_leden_2024_%281%29.jpg/220px-Sokolov_policejn%C3%AD_%C5%A1kola_leden_2024_%281%29.jpg)
Mezi nejznámější stavby Rudolfa Welse patří Hornický dům v Sokolově (na kterém byla 4. 9. 2006 odhalena pamětní deska Rudolfa Welse) a Lázně VI v Karlových Varech. Lázně VI byly zbořeny v březnu 2006 kvůli špatné statice.
Mimopražské stavby
- 1917 Interiér domu Pekarek, Vídeň
- 1917-1918 Návrh zahradního města, Lainz u Vídně - rozsáhlý projekt v duchu Garten City Motion pro celkem 4 000 sirotků, obsahoval obytné domy, kde měly děti žít se svými pěstouny, školy, tělocvičny, dílny, nemocnici, katolický a evangelický kostel a synagogu, amfiteátr a plavecký bazén. Nerealizováno.
- 1919 Domy pro sklářské dělníky č. p. 886 a 888, Chodov, Hrnčířská ulice
- 1921 Chebská bratrská pokladna (Egerländer Bruderlade), Sokolov, Jednoty 654 - budova zdravotní pojišťovny, ve které se nalézaly vedle kanceláří i ordinace, byty, garáže záchranné služby a veřejné lázně. V letech 1972-1975 zcela přestavěno.
- 1921 Bytový dům pro dělníky firmy P. Hellmann A. G., Sokolov, ulice Dr. Kocourka, zbořeno
- 1921-1922 Sklárna Moser, č p. 46, Karlovy Vary - Dvory, Kpt. Jaroše 19, přestavba objektu a stavba kantýny (zbořena). R. Wels byl pravděpodobně i autorem interiéru prodejny skla Moser v pražské pasáži Černá růže
- 1923 Kolonie dělnických domků, č. p. 662-681, Sokolov, Hornická ulice [14]. Jedná se o kolonii dvaceti typizovaných domků, jejichž autorem byl arch. Kubíček.
- 1923 Kolonie dělnických domků Habartov
- 1923 Kolonie dělnických domků Chodov
- 1923 Kolonie dělnických domků Nové Sedlo
- 1923 Kolonie dělnických domků Karlovy Vary, ulice U Hornické kolonie
- 1923 Provizorní poštovní úřad při příležitosti sionistického kongresu v Karlových Varech
- 1923-1924 Hornický dům v Sokolově, č. p. 655, Sokolov, náměstí Budovatelů. V roce 1922 rozhodl odbor pro sociální péči hornickou Ministerstva veřejných prací o stavbě spolkových domů v některých hornických oblastech. Informace o architektonické soutěži se nezachovaly. Budova měla obsahovat: sál s galerií pro 400 osob, kinosál pro 400 osob, restauraci a kavárnu, 10 kanceláří, 12 bytů a veřejné lázně. V lednu 1923 vypracoval Wels projektovou dokumentaci v měřítku 1:200 na základě které mu byl projekt dne 22. února 1923 zadán. Definitivní detailní projekt byl schválen 31. srpna 1923. V září 1923 si ministerstvo veřejných prací vyžádalo ještě několik změn. Následně byli vybráni dodavatelé, stavební firmy Ing. Gustav Dittrich z Mostu a František Strnad Praha VII. Slavnostní otevření se konalo 4. října 1925. V průčelí se nalézá reliéf s názvem Jeden den ze života horníka, který v roce 1923 vytvořil sochař Wilhelm Srb-Schlossbauer (1890 - 1962) z Karlových Varů. Reliéf má rozměry 29,15 x 2,1 metrů. V období německá okupace Čech a Moravy byl v budově umístěn krajský dům NSDAP. V letech 1968-1970 byl objekt necitlivě rekonstruován. V roce 1998-1999 byl kinosál přestavěn na sál divadelní. V roce 2006 proběhla rekonstrukce průčelí do původního stavu.
- 1925 Návrh krematoria, Karlovy Vary - Rybáře
- 1925 Obecná a měšťanská škola "Na Vyhlídce" (Schönwerth), č. p. 716, Sokolov, Žákovská 1
- 1925 Lázeňský dům Rösler, Karlovy Vary, č. p. 1267, Zítkova 4, dnes dětský domov
- 1926 Česká škola, č. p. 759, Sokolov, Komenského ulice
- 1926 Vila ředitele dolu Jižní Lom M. Wähnera, Sokolov, zbořeno
- 1926 Dům pro úředníky, Dolní Rychnov, Růžová č. p. 249
- 1926 Vila ředitele Koldta, Sokolov, č. p. 772, Jiráskova 7
- 1926 Vila ředitele, Dolní Rychnov, Chebská č. p. 241
- 1926 Restaurace u Děpoltovického rybníka
- Dům pro rekreaci hornických dětí z Falknova, Děpoltovice, datum realizace není známo
- 1926 Návrh horské chaty pro turistický dělnický spolek "Die Naturfreunde", nerealizováno
- 1927 Dům "Golden Helm" (Zlatá helma), Karlovy Vary, Vřídelní 4
- 1927 Lázně VI. (Gasbad), Karlovy Vary, zbořeno 2006 [15]
- 1926 Gasometer okolo Dorotčina pramene u Lázní VI. sloužil k jímání plynu z pramene č. 13 pro lázeňské účely
- 1927 Lázeňský dům Höhenvilla (dnes Akropolis), Karlovy Vary, č. p. 1304, Jarní ulice 2
- 1928 Návrh vzorového hornického domku, Falknov (Sokolov), nerealizováno
- 1928 Bytový dům "Villa Heller", Karlovy Vary, Na Vyhlídce
- 1928 Bytový dům "Gea", Karlovy Vary, č. p. 1286, Poděbradská 5
- 1928 Obytný dům "Villa Kühnl", Karlovy Vary, č. p. 1309, Poděbradská 1
- 1929 Obytný dům "Harder", Karlovy Vary, č. p. 1308, Poděbradská 3
- 1929 Prázdninový domov revírní rady Falknov nad Ohří, Radošov č. p. 137. Dům byl určen pro rekreaci dětí horníků ze sokolovských dolů, dnes je zde umístěn Ústav sociální péče.
- 1930 Návrh soudní budovy v Sokolově, nerealizováno
- 1930 Spolupráce na projektu Adolfa Loose - úprava Hotelu Esplanade, Karlovy Vary
- 1930 Sanatorium Bellevue, č. p. 1357, U Imperiálu 12
- 1939 Domov důchodců karlovarské židovské obce, Karlovy Vary, č. p. 1321, Bezručova 8
- 1930-1931 Poliklinika a Okresní zdravotní pojišťovna (Bezirks-Krankenversicherungsanstalt Karlsbad), č. p. 1313, Karlovy Vary, nám. Dr. Milady Horákové 8
- 1931 Tiskárka "Graphia", č. p. 1359, Karlovy Vary, Milady Horákové 7
- 1932 Přestavba domu č. p. 252, Sokolov, nároží ulic U Divadla a Kraslická. Zbořeno.
Praha
- asi 1926 Vila ředitele S., Praha - Bližší umístění není známo, existuje dobová fotografie.[16]
- 1930 Přístavba paláce Alfa, Praha 1 - Nové Město, [p 1]
- 1935-1936 Činžovní dům č p. 375, Praha 7 - Holešovice, Dobrovského 15 (spolu s Quido Lagusem) - v tomto domě také Welsova rodina žila až do nacistické okupace v roce 1939
- 1937 1937 Činžovní dům č. p. 661, Praha 1 - Nové Město, Řeznická 19 / Školská 5 (asi spolu s Quido Lagusem)[17][18]
- 1937-1938 Činžovné dům č. p. 2064, Praha 1 - Nové Město, Ostrovní 5 (spolu s Quido Lagusem)[19]
- 1938-1939 Činžovní dům č. p. 741, Praha 7 - Holešovice, Veverkova 25 (spolu s Quido Lagusem)
- 1938-1939 Činžovní dům č.p. 1901, Praha 3 - Žižkov, Baranova 4 (spolu s Quido Lagusem)
Design
V roce 1922 vytvořil pro firmu Moser návrhy váz z černého opálového skla s japonskými motivy (draci, volavky, jeřábi). V roce 1925 vytvořil nápojovou soupravu z broušeného a zlaceného čirého skla s názvem Paříž pro Mezinárodní výstavu dekorativního a průmyslového umění v Paříži. Firma Moser zde za svou expozici obdržela zlatou medaili. V roce 1926 následovala série váz Animor ve stylu Art deco s motivy afrických zvířat. Welsovi je rovněž připisována série váz Masken z roku 1928 s karnevalovými motivy.
Filmová architektura
Pro producentskou firmu Meissner navrhli architekti Wels a Lagus stavby čtyř filmů:
- Hej rup! 1934, režie Martin Frič,
- Tři kroky od těla 1934, režie Svatopluk Innemann
- Pán na roztrhání 1934, režie Miroslav Cikán
- Žena, která ví co chce 1934, režie Václav Binovec
Spisy
- Zahradová města (The garden city motion), Praha : Čas : Rosendorf, 1911
- Die Gartenstadt für Kinder : Vorschlag zu einer Kinderheimanlage, Wien, 1918
- Rudolf Wels Karlsbad - Neue Architektur, 1927
Odkazy
Poznámky
- ↑ Zde sídlilo v letech 1961 - 1993 divadlo Semafor
Reference
- ↑ Ing. Rudolf Wels v databázi holocaust.cz
- ↑ PAVLÁT, Leo. Rudolf Wels byl předním tvůrcem meziválečné architektury [online]. Český rozhlas, 2017-30-04 [cit. 2018-01-15]. Dostupné online.
- ↑ Wels, Rudolf; ursprüngl. Wedeles. Österreichisches Biographisches Lexikon und biographische [online]. 2003 [cit. 2023-01-25]. Dostupné online. ISBN 978-3-7001-3213-4. (německy)
- ↑ Národní archiv, Policejní ředitelství I, konskripce, karton 682, obraz 753
- ↑ OHMANN, Friedrich; MÁDL, Karel Boromejský. Architektur und Kunstgewerbe der Barockzeit, des Rokoko und Empire aus Böhmen und aus österreichischen Ländern. Svazek II. Vídeň: Schroll, 1912.
- ↑ Adolf Loos: Obchodní dům v Alexandii, Egypt, 1910, perspektiva od R. Welse
- ↑ Příběh Rudolfa Welse. Do archivu prvorepublikového architekta nahlédl až jeho vnuk Colin. Radio Prague International [online]. 2020-09-18 [cit. 2023-01-25]. Dostupné online.
- ↑ MICHAL, Příspěvky od. Židovští architekti v Praze (9): Rudolf Wels – Maskil המשכיל [online]. [cit. 2023-01-25]. Dostupné online.
- ↑ Pražský adresář 1937/1938, s. 1619, Rudolf a Ida Wels
- ↑ Měli být zapomenuti. Příběh rodiny Welsových skrývala krabice | Paměť národa. www.pametnaroda.cz [online]. [cit. 2023-01-25]. Dostupné online.
- ↑ Matrika oddaných (židovská), Cheb, 1867-1925, snímek 124. www.badatelna.eu [online]. [cit. 2019-04-25]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2020-07-20.
- ↑ a b Databáze obětí holocaustu: Ida Weissová (příloha, žádost o vydání pasu 1934)
- ↑ Nakladatelství Triáda: Rodinu Welsových připomínají tři Kameny zmizelých. www.i-triada.net [online]. [cit. 2019-04-25]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2020-08-11.
- ↑ VLČEK, Pavel. Encyklopedie architektů, stavitelů, zedníků a kameníků v Čechách. Praha: Academia, 2004. S. 709.
- ↑ Lázně VI na stránkách Zaniklé obce a objekty po roce 1945
- ↑ Rudolf Wels Karlsbad - Neue Architektur, 1927
- ↑ ŠVÁCHA, Rostislav. Od moderny k funkcionalismu: Proměny pražské architektury 1. poloviny 20. století. Praha: Victoria Publishing, 1994 (2. vydání). ISBN 80-85605-84-8. S. 531.
- ↑ Růžena Baťková a kol.: Umělecké památky Prahy, Nové Město, Vyšehrad, Praha : Academia, 1998, ISBN 80-200-0627-3, str. 396-397
- ↑ Růžena Baťková a kol.: Umělecké památky Prahy, Nové Město, Vyšehrad, Praha : Academia, 1998, ISBN 80-200-0627-3, str. 709
Literatura
- RUND, Michael. Po stopách Rudolfa Welse : život a dílo žáka a spolupracovníka Adolfa Loose. Sokolov: Fornica, 2006. 135 s. ISBN 80-239-7638-9.
- LUKEŠ, Zdeněk. Splátka dluhu : Praha a její německy hovořící architekti 1900-1938. Praha: Fraktály, 2002. 217 s. ISBN 80-86627-04-7. Kapitola Rudolf Wels, s. 198–200.
- VLČEK, Pavel. Encyklopedie architektů, stavitelů, zedníků a kameníků v Čechách. Praha: Academia, 2004. 761 s. ISBN 80-200-0969-8. Kapitola Wels, Rudolf, s. 709.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Rudolf Wels na Wikimedia Commons
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Rudolf Wels
- Rudolf Wels ve Filmové databázi
- Rudolf Wels v Internet Movie Database (anglicky)
Média použitá na této stránce
Rudolf Wels: Prague drawing (1920)
Rudolf Wels (1882 - 1944), Český architekt.
Autor: Vladimír Štrupl, Licence: CC BY-SA 4.0
Pamětní deska Rudolfa Welse v Praze 3, Baranova 1901/4.
Autor: Lubor Ferenc, Licence: CC BY-SA 4.0
Předmětem tohoto obrázku je kulturní památka České republiky evidovaná
v Ústředním seznamu kulturních památek pod rejstříkovým číslem:
Autor: Lubor Ferenc, Licence: CC BY-SA 4.0
Sokolov, budova bývalé hornické bratrské pojišťovny, nyní Pracovní úřad
Autor: Gampe, Licence: CC BY-SA 3.0
Přístavba paláce Alfa, Praha. V letech 1961 - 1993 zde sísdlilo divadlo Semafor.
Autor: Lubor Ferenc, Licence: CC BY 4.0
Sokolov, policejní škola, dříve česká škola, později gymnázium, střední odborné učiliště a střední odborná škola
Autor: Zdeňka Petáková, Licence: CC BY-SA 4.0
Stolpersteine neboli Kameny zmizelých jsou vsazené do chodníku před domy obětí holokaustu a nacistického režimu. V Praze v Dobrovského ulici, před domem 375/15 jsou umístěny 3 stolpersteiny jako památka na Ing. arch. Rudolfa Welse (*1882, deportován do Terezína v roce 1942, zavražděn 8. 3. 1942 v Osvětimi), jeho manželku Idu Welsovou (*1894, deportována do Terezína v roce 1942, zavražděna v Osvětimi 8. 3. 1944) a jejich syna Martina Welse (*1925, deportován do Terezína v roce 1942, zavražděn v Osvětimi 8. 3. 1944).