Selma Kurzová
Selma Kurzová | |
---|---|
![]() Selma Kurzová v roce 1900 | |
Základní informace | |
Narození | 15. října 1874 Bílsko-Bělá |
Úmrtí | 10. května 1933 (ve věku 58 let) Vídeň |
Příčina úmrtí | rakovina |
Místo pohřbení | Vídeňský ústřední hřbitov |
Žánry | opera |
Povolání | operní pěvkyně |
Nástroje | hlas |
Hlasový obor | koloraturní soprán |
Manžel(ka) | Josef von Halban |
Děti | George Halban Désirée Louise Anna Ernestine Halban |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0e/Grave_Selma_Kurz.jpg/220px-Grave_Selma_Kurz.jpg)
Selma Kurzová (15. října 1874, Krakovská Bělá – 10. května 1933, Vídeň) byla rakouská opernísopranistka a sňatkem členka rodiny Halbanů.
Život
Selma Kurzová se narodila v chudé židovské rodině v Krakovské Bělé v tehdejším Rakousku-Uhersku. Ve věku 16 let byla na náklady knížete Mikuláše Esterházyho poslána do Vídně, aby zde studovala zpěv u Johannese Resse a poté v Paříži studovala u Mathilde Marchesiové a Jeana de Reszke.
Pěvecká kariéra
V roce 1895 debutovala Hamburské opeře v roli Mignon,[1] avšak již v následujícím roce odešla do Frankfurtské opery, kde zpívala „Elisabeth“ v Tannhäuserovi a také Carmen.
Dne 18. srpna 1899 získala Kurzová angažmá u Gustava Mahlera ve Vídeňské dvorní opeře, kde působila až do roku 1929. Mahler se do Selmy Kurzové zamiloval a na jaře roku 1900 spolu udržovali krátký vztah. Členům Dvorní opery však tehdy bylo zapovězeno uzavírat sňatky, a tak se Kurzová rozhodla pro kariéru. V roce 1899 zpívala v prvním provedení Čajkovského Iolanty, v roce 1900 se podílela na znovuobjevení Così fan tutte a na světové premiéře hry Alexandra Zemlinského Es war einmal....
V letech 1904–1907 zpívala v londýnské Covent Garden Royal Opera House a poté znovu v roce 1924. Zpívala ve vídeňské premiéře Madama Butterfly v roce 1907 a byl první "Zerbinetta" v nové verzi Straussovy Ariadny na Naxu.
V roce 1921 odcestovala do New Yorku a objevila se v roce 1922 na Salcburském festivalu jako Konstance v Únosu ze serailu.
Kromě toho vystupovala také v Budapešti, Praze, Varšavě, Paříži, v Káhiře a mnoha dalších operních domech.
Selma Kurzová byla popisována jako velmi krásná žena, nevysoké štíhlé a jemně tvarované postavy. Její vystupování na jevišti a atraktivní ztvárňování rolí bylo přijímáno s nadšením. Dokázala uchvátit publikum svými dlouhými trylky. Někteří posluchači si dokonce nosili stopky, aby si změřili délku trylek na vteřinu. V nahrávce Wilhelma Tauberta Der Vogel im Walde z roku 1907 trylek trvá 24 sekund. [2]
Manželství
4. prosince 1910 se provdala za vídeňského gynekologa Josefa Halbana, v roce 1917 povýšeného do šlechtického stavu. Z manželství se narodily dvě děti: dcera Désirée (Dési, 1912-1996) a syn George (1915-1998).
Dési se stala koncertní sopranistkou a později se provdala za nizozemského obchodníka s uměním Jacquese Goudstikkera. Syn George byl spisovatelem.
Závěr života
Selma Halban-Kurzová zemřela ve Vídni 10. května roku 1933 a byla pohřbena na vídeňském Ústředním hřbitově (skupina 14C, číslo 8) v čestném hrobě. Skulptura polonahé ležící ženy na náhrobku Selmy Halban-Kurzové sochaře Fritze Wotruby vyvolala v roce 1934 polemiku. V roce 1983 byla po zpěvačce pojmenována ulice Halban-Kurz-Strasse ve vídeňské městské části Liesing.
Diskografie
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/50/Kurz%2C_Selma.jpg/220px-Kurz%2C_Selma.jpg)
Selma Kurzová natočila mnoho zvukových záznamů. První z nich se objevil na deskách Berliner Records (Vídeň 1900), poté na G&T (Vídeň 1902, 1905-07), Zon-O-Phone (Vídeň 1902), Gramophone (Vídeň 1909-14), Grammophon (Vídeň 1923); HMV (Hayes 1923–25 a Vídeň 1926, poslední nepublikováno) a též několik fonografických válečků Edison-Amberol (Vídeň 1910).
Ocenění
- 1903: vyznamenána profesionálním titulem Kammersängerin
- 1929: čestná členka Vídeňské státní opery
Nahrávky
- Arditi: Parla (1924)
- Auber, aus Les diamantes de la couronne: Air et variations (1914)
- Bellini, aus La Sonnambula: Ah! non credea miranti; Ah! non giunge (1924)
- Brahms: aus Volkskinderlieder: Sandmännchen (1925)
- Fontenailles: Obstination (1911)
- Goldmark, aus Die Königin von Saba: Lockruf (1912)
- Gounod: Serenade (1923)
- Kreisler: Caprice viennois (1924, mit Vasa Prihoda, violine)
- Mozart, aus Die Zauberflöte: Zum Leiden bin ich auserkoren (1924)
- Mozart, aus Il Re pastore: L’amero, saro costante (1924)
- Mozart, aus Le Nozze di Figaro: Deh, vieni non tardar (1925)
- Puccini, aus La Bohème: Si, mi chiamano Mimí (1924)
- Puccini, aus La Bohème: Sono andati? (1907, mit Leo Slezak, tenor)
- Puccini, aus La Bohème: O suave fanciulla (Jahr unbekannt, mit Leo Slezak, tenor)
- Puccini, aus La Bohème: Morte (1907)
- Puccini, aus Madama Butterfly: Un bel di vedremo (1914)
- Rossini, aus Il Barbiere di Siviglia: Una voce poco fa (1924)
- Strauss: An der schönen blauen Donau (1925)
- Taubert: Der Vogel im Walde (1907)
- Toselli: Serenata (1923, mit Vasa Prihoda, violine)
- Verdi, aus Don Carlos: Tu che la vanita (1914)
- Verdi, aus Il Trovatore: Vivere contende (1920, mit Heinrich Schlusnus, bariton)
- Verdi, aus Ernani: Ernani, involami (1923)
- Verdi, aus La Traviata: Addio del passato (1909)
- Verdi, aus Rigoletto: Caro nome (1923)
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Selma Kurz na německé Wikipedii.
Literatura
- Antonicek: Kurz Selma. In: Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950 (ÖBL). Band 4, Verlag der Österreichischen Akademie der Wissenschaften, Wien 1969, S. 367.
- Martina Bick: Musikerinnen um Gustav Mahler, Berlin/Leipzig: Hentrich & Hentrich, 2020, S. 49–57.
- Ludwig Eisenberg: Selma Kurz. In: Großes biographisches Lexikon der deutschen Bühne im XIX. Jahrhundert. Paul List, Leipzig 1903, S. 561 (daten.digitale-sammlungen.de).
- Dési Halban, U. Ebbers: Selma Kurz, die Sängerin und ihre Zeit. Belser Verlag, 1983, ISBN 3-7630-9028-2
- Karl-Josef Kutsch, Leo Riemens: Unvergängliche Stimmen, Sängerlexikon. Francke Verlag, 1975, ISBN 3-7720-1145-4
- Karl-Josef Kutsch, Leo Riemens: Großes Sängerlexikon. Dritte Auflage. Berlin 2000, ISBN 3-89853-133-3, S. 13478–13481
- Désirée von Saher-Halban: Kurz, Selma. In: Neue Deutsche Biographie (NDB). Band 13, Duncker & Humblot, Berlin 1982, ISBN 3-428-00194-X, S. 337 f.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Selma Kurzová na Wikimedia Commons
- Selma Kurzová. Rozhovor BBC s Dési Halban o její matce, s áriemi a písněmi
- Selma Kurz
- Selma Kurzová. Zvukový záznam z archivu Österreichische Mediathek: ("Lockruf" z Královny ze Sáby)
Reference
- ↑ Von dieser Rolle gibt es eine Tonaufnahme auf der Grammophon-Platte 43 253 (siehe das Text-Buch der bis Juli [1904] erschienenen Konzert-Platten (Hrsg. Arthur Blumenthal, Breslau 1904))
- ↑ selmakurz.driebond.eu
Média použitá na této stránce
Selma Kurz (1874–1933), rakouská zpěvačka, photograph of Baron Nathaniel Rothschild, Vienna, about 1900
Autor: Wellano18143, Licence: CC0
Grabstätte von Selma Kurz-Halban auf dem Wiener Zentralfriedhof