Seznam titulárních říšských knížat
Tato stránka představuje seznam titulárních, tedy nevládnoucích či alespoň nestavovských knížecích rodů, jmenovaných panovníky Svaté říše římské. Titulární knížata neměla žádná politická práva ve smyslu říšských zákonů. V některých případech ale mohlo jít i o (téměř) suverénní panovníky jak uvnitř říše, tak za jejími hranicemi. Z řad suverénů jsou v následujícím seznamu vypsáni jen ti, kteří nedrželi svá léna v říšské Itálii (italští říšští suveréni jsou pojednáni v článku Seznam světských říšských knížat a knížectví). V seznamu jsou dále také duchovní knížata, pokud se jejich knížecí titul vázal (také) na výslovně udělenou osobní knížecí hodnost (ad personam) a nikoli (jen) jako titul svázaný s duchovním úřadem. Tučně je označeno jméno rodu či jméno území, na něž se vázal říšský knížecí titul. V některých případech uplynul nějaký čas mezi vlastním povýšením do knížecího stavu a vystavením knížecího diplomu. Není-li uvedeno jinak, vztahují se zde uvedená data ke dni vystavení diplomu.
Seznam knížecích rodů
Následující seznam titulárních knížat Svaté říše římské není pravděpodobně kompletní. Již v roce 1986 si německý historik Thomas Klein postěžoval, že "dodnes" (tedy do jeho současnosti) neexistuje žádný kompletní seznam říšských knížecích nobilitací.[1] Ani v současnosti (2017) patrně žádný takový nebyl ještě sestaven. Následující seznam vychází z části z archivní pomůcky k archivnímu fondu šlechtických nobilitací ve Všeobecném správním archivu (Allgemeines Verwaltungsarchiv) Rakouského státního archivu ve Vídni (pomůcku sestavil genealog Karl Friedrich von Frank), kde se ovšem nachází jen část konceptů všech knížecích nobilitačních diplomů. Dále je seznam doplněn o údaje z některých genealogických příruček (např. Gothajský almanach), soupisů nobilitačních diplomů či privilegií (Gnadenakte) a také z ojediněle se vyskytujících zpráv a zmínek v literatuře. Jednotlivé zdroje seznamu eviduje poznámkový aparát.
Vysvětlivky:
- B - Bezprostřední knížata (nebyla ovšem říšskými stavy)
- S - (Polo)Suverénní knížata mimo Svatou říši římskou
- V - Knížata, dosazená na svůj post volbou a tedy nedynastická (volení panovníci a knížata ad personam)
- Ad personam - osobní knížecí titul, který zaniká smrtí vyznamenaného
- Ž - v současnosti (2017) žijící rod
- Primogenitura - titul je dědičný pro prvorozeného syna, není-li uvedeno jinak, syn přebírá otcův titul, až po otcově smrti
Knížecí erb | Datum udělení | Jméno knížete, event. knížecího rodu či knížectví | Typ udělení titulu | Vymření rodu či vyhasnutí knížecího titulu | poznámka |
---|---|---|---|---|---|
![]() | 1369 (4. června)[2] | Francesco Sassi dela Tosa | Pro veškeré potomky | ? | Titul říšského knížete byl rodu znovu udělen (patrně obnoven) 25. ledna 1798 (viz níže) |
![]() | 1414 (28. dubna)[3] S V | Giorgio Adorno, panující janovský dóže | Ad personam? | 1430? | |
![]() | 1425 (21. dubna)[4] | Pro veškeré potomky | 1527 |
| |
![]() | 1459 (31. července)[5] |
| Pro veškeré potomky | 1500[6] |
|
![]() | 1462 (7. prosince)[7] |
| Pro veškeré potomky | 1647[6] |
|
![]() | 1486 (9. dubna)[9] |
| Pro veškeré potomky | 1527[10] |
|
![]() | 1517 (27. září)[12] | Imre Perényi de Siklós | Pro veškeré potomky | 1569[13] | První kníže byl uherského palatinem.[12] |
![]() | 1518 (25. února)[14] | Mikuláš II. Radziwiłł | Pro veškeré potomky | 1542[15] |
|
![]() | 1540 (27. června) S[18] | Jan Zápolya, panující kníže sedmihradský, abdikovaný král uherský a charvátsko-slavonský | Pro veškeré potomky | 1571 | |
![]() | 1545 |
| Pro veškeré potomky | 1598 |
|
1547 (10. prosince)[17] | Mikuláš "Černý" Radziwiłł herbu Trąby a bratranec Mikuláš "Sirotek" | Pro veškeré potomky | Ž | ||
![]() | 1553[20] |
| Pro veškeré potomky | 1958[21][20] | |
![]() | 1563 (23. května)[22] |
| Pro veškeré potomky | 1831 | |
![]() | 1566 (diplom nevydán) | Peter (II.) Erdődy | Pro veškeré potomky, viz pozn. | 1567 | Pro brzkou smrt knížete nevydán diplom ani nedošlo k uznání titulu v Uhrách. Knížecí titul proto smrtí prvního knížete odumřel a synové Petra II. získali r. 1580 již jen říšský hraběcí stav. |
![]() | 1594 (6. srpna)[9] B | Charles Philippe de Croÿ, markýz d'Havré | Pro veškeré potomky | 1684[23] | Rod držel ve svém vlastnictví až do roku 1664 říšské bezprostřední ![]() |
![]() | 1595 (28. ledna) S[24] | Zikmund Báthory, panující kníže sedmihradský | Pro veškeré potomky | 1613 |
|
![]() | 1600[25] | purkrabí Abraham z Donína | Pro veškeré potomky | 1719[26] |
|
![]() | 1610 (2. června)[29] | Ercole a Giovanni Ottavio Gonzagové di Guastalla (bratři) | Pro veškeré potomky | 1640? | Nevládnoucí členové guastallské větve rodu Gonzagů, Ercole byl vojákem ve službách mantovského vévody Francesca IV., svého vzdáleného příbuzného |
![]() | 1620 (3. prosince)[30] | hrabě François Thomas Perrenot de Granvelle, řečený d'Oyselet, hrabě z Cantecroy, baron z Villeneuve | Pro veškeré potomky | 1607 |
|
![]() | 1621 (31. prosince) S | Gábor Bethlen de Iktár panující sedmihradský kníže | Ad personam | 1629 | Titul získal za usmíření se s císařem |
![]() | 1622 (16. srpna)[32] |
| Primogenitura | 1695[33] | 12. března 1720 titul přenesen na mladší linii potomků prvního knížete Fabricia (viz níže)[33] |
![]() | 1623 (22. března)[34] |
| Pro veškeré potomky | 1712/1755 (M/Ž) |
|
![]() | 1623 (28. března) | hrabě Eitel Fridrich, kardinál Hohenzollernsko-Sigmaringenský | Ad personam | 1625 |
|
![]() | 1623 (12. září)[35] | Maxmilián z Lichtenštejna | Pro veškeré potomky | 1643 |
|
![]() | 1623 | kníže Jerzy Czartoryski, vévoda z Klewańe a Zukowa | Pro celý rod | Ž | Říšské potvrzení knížecího původu od Gediminovců, potvrzeného v Uhrách 14. června 1442 a v Polsko-litevské unii Lublinskou smlouvou v roce 1569. |
![]() | 1625 (26. června)[36] | Don Paolo Giordano Orsini, vévoda di Bracciano | Pro prvního knížete, bratra Alessandra, kardinála, zbylé sourozence a veškeré potomky | 1696[37] | S predikátem Illustrissimus od 17. července 1629[36] |
![]() | 1626 (10. listopadu)[38] | Don Giovanni d'Aquino d'Aragona, kníže di Pietralcina | Pro veškeré potomky | 1690[39] |
|
![]() | 1627 (9. února)[32] | Geronimo Carafa della Stadera, markýz de Montenero | Primogenitura? | 1633[44] |
|
![]() | 1627 (18. května)[45] | Donna Zenobia Maria Giovanna Doria | Ad personam | 1663[46] | Sestra Dona Giovanniho Andrea (I.) Dorii, knížete di Avella, provdaná od r. 1633 Serra, markýza di Strevi |
![]() | 1629 (12. listopadu)[47] B |
| Pro veškeré potomky | 1631[48] |
|
![]() | 1629 (17. prosince)[50] | Carlo de Cardenas, markýz de Laine, hrabě de Accera | Primogenitura, viz pozn. | 1742[51] | Titul pro prvorozeného syna dědičně a ad personam vždy pro druhorozeného syna[50] |
1632 (21. září)[52] | Don Bernardino de Savelli, kníže de Riccia, vévoda de Albano | Pro veškeré potomky | 1685[53] | Manžel Felice Perreti, dědičky po papeži Sixtu V.[54] | |
![]() | 1634 (20. ledna)[55] | Jerzy Ossoliński, Princeps Romanus, hrabě z Tenczyna | Ad personam | 1650[56] | S predikátem Hochgeboren[55] |
![]() | 1637 (16. ledna)[57] |
| Ad personam | 1658[58] | Morganatická manželka knížete Jindřicha Václava Minstrbersko-Olešnického[59] |
![]() | 1637 (8. srpna)[60] | hrabě Kaspar Dönhoff | Pro veškeré potomky | 1745 |
|
![]() | 1637 (8. srpna)[62] | Stanisław Koniecpolski herbu Pobóg | Pro veškeré potomky | 1682[63] |
|
![]() | 1645 (25. listopadu)[64] B |
| Pro veškeré potomky | 1649 |
|
![]() | 1645 (16. prosince)[67] S V | baron Jiří II. Rákóczi | Pro veškeré potomky | 1752[68] | Syn panujícího sedmihradského knížete Jiřího I. a děd Františka II. Rákócziho. Sám byl vládnoucím sedmihradským knížetem v letech 1648–1657. |
![]() | 1647 (8. března)[69] | hrabě Stanisław Lubomirski herbu Szreniawa bez Krzyża, hrabě z Wiśnicze | Pro veškeré potomky, viz pozn. | Ž |
|
![]() | 1648 (13. listopadu)[71] | Don Diego Tagliavia d'Aragona, kníže de Castelveterno, vévoda de Terranuova a jeho teta Geronima | Pro veškeré potomky (Don Diego) a ad personam (teta Geronima) | 1663[72] |
|
![]() | 1654 (16. dubna)[75] S | Jakob Kettler, panující vévoda kuronský a zemgalský | Pro veškeré potomky | 1711[76] | S predikátem Durchlaucht pro veškeré potomky od 14. ledna 1698 (Predikát byl znovu udělen 20. prosince 1738 pro kuronské vévody z rodu Bironů, ačkoli Bironové nikdy na říšská knížata povýšeni nebyli. V tomto druhém případě byl ale predikát omezen jen na posloupnost panujících vévodů).[75] |
![]() | 1654 (21. dubna)[77] | markýz Carlo Centurione-Scotto | Primogenitura | Ž[78] | Císařský bankéř z původem janovské rodiny[70] |
![]() | 1659 (24. října)[79] |
| Pro veškeré potomky | Ž[80] | Synovec papeže Alexandra VII., velitel Švýcarské gardy a velící generál Papežského státu |
![]() | 1663 (21. května)[29] |
| Pro veškeré potomky | 1668[81] |
|
![]() | 1664 (31. března)[9] |
| Pro veškeré potomky | 1702[83] |
|
![]() | 1664 (31. března) S | Albert Francois de Croÿ-Roeulx, hrabě z Megen | Pro veškeré potomky | 1674[83] |
|
![]() | 1664 (12. května)[84] B V | hrabě Franz Egon von Fürstenberg-Heiligenberg | Ad personam | 1682[85] |
|
![]() | 1664 (12. května)[84] B V | hrabě Wilhelm Egon von Fürstenberg-Heiligenberg | Ad personam | 1704[85] |
|
![]() | 1668 (6. června)[86] | Giovanni Battista Rospigliosi | Pro veškeré potomky | Ž |
|
1669 (16. října)[87] | hraběnka Juliane Henriette Cirksena von Ostfriesland | Ad personam | 1715[88] | Dcera prvního (a zesnulého) knížete Enna Ludwiga, panujícího knížete ve Východním Frísku. Titul byl takto rozšířen i na její osobu.[87] | |
![]() | 1673 S | Grigore I. Ghika, panující kníže valašský | Pro veškeré potomky | Ž[89] | |
1674 (22. července)[90] |
| Ad personam | 1726 |
| |
![]() | 1682 (10. prosince) B V | Johann Caspar von Ampringen | Ad personam | 1684 | kníže-velmistr Řádu Německých rytířů |
![]() | 1684 (15. dubna)[91] | hrabě Gundakar z Ditrichštejna | Primogenitura | 1690[92] |
|
![]() | 1687 (7. prosince) | hrabě Pavel I. Esterházy z Galanty, dědičný hrabě z Forchtensteinu | Ad personam | Ž |
|
![]() | 1689 (25. května)[93] | hrabě Leopold Philipp Montecuccoli, vévoda di Melfi | Primogenitura | 1698[94] | |
![]() | 1689 (29. srpna)[95] | Don Livio Odescalchi, vévoda di Cero, di Bracciano a di Palo, markýz de Roconfredo, hrabě de Montiano | Pro veškeré potomky | 1713[96] |
|
![]() | 1690 (29. ledna)[97] |
| Primogenitura | 1860[98] |
|
![]() | 1690 (20. prosince)[47] V | hrabě Franz Anton Los z Losensteinu | Ad personam | 1692 |
|
![]() | 1695 (30. ledna) S V[99] | Constantin Brancoveanu, panující kníže valašský | Pro veškeré potomky | 1833[100] | S potvrzením titulu 8. června 1807 v Rakouském císařství[100] |
![]() | 1698 (7. ledna)[101] |
| Pro veškeré potomky | 1699[102] | Morganatická manželka knížete Johanna Ludwiga I. z Anhaltu-Zerbstu-Dornburgu, povýšením do knížecího stavu zároveň manželství uznáno za rovnorodé a děti z něj potvrzeny za plnoprávné členy rodu a dědice knížectví. |
![]() | 1699 (26. března)[103] | Filippo de Hercolani, hrabě di Mediccina a di Nivazze | Primogenitura | 1761 |
|
![]() | 1699 (17. května) (diplom 14. září 1700)[104] | Michał Franciszek Sapieha herbu Lis | Pro veškeré potomky | 1700 | Titul vyhasl již s prvním knížetem a v roce vystavení diplomu |
![]() | 1701 (10. července)[105] | hrabě Mihály I. Apáfi | Ad personam | 1713 | Sesazený sedmihradský kníže |
![]() | 1701 (29. prosince)[106] |
| Ad personam | 1745 |
|
![]() | 1704 (12. března)[107] S | Don Cesare Michalengelo d'Avalos d'Aquino d'Aragona, suverénní markýz z Pescary a Vasto, kníže z Francavilly, Rocelly a Isernie, vévoda z Monte Negro etc. | Pro veškeré potomky | 1729[108] |
|
![]() | 1704 (26. srpna)[110] |
| Ad personam | 1743 |
|
![]() | 1706 (21. ledna)[111] | Alexandr Danilovič Menšikov | Pro veškeré potomky | Ž |
|
![]() | 1706 (10. července)[112] | hrabě František Antonín z Harrachu | Ad personam | 1727[113] |
|
![]() | 1707 (1. září) (diplom nevydán)[115] | Ivan Mazepa | Ad personam | 1709[116] | Kozácký hejtman a bývalý povstalecký protiruský vůdce, posléze spojenec cara Petra Velikého a bojovník s Turky a Krymským chanátem, rytíř Řádu sv. Ondřeje, carský tajný rada[117] |
![]() | 1708 (13. října)[32] | Ettore Carafa della Spina, hrabě z Policastro a jeho bratr Giovanni | Primogenitura, viz pozn. | 1764[118] |
|
![]() | 1710 (18. března)[120] | Primogenitura, viz pozn. | 1852[121] |
| |
![]() | 1710 B V[122] | hrabě Johann Philipp, kardinál z Lambergu, kníže-biskup pasovský | Ad personam | 1712[123] | Principální komisař při říšském sněmu v Řezně, císařský diplomat a bratr prvního dědičného knížete z Lambergu |
![]() | 1711 (19. března)[124] B | hrabě Johann Leopold Trautson, hrabě z Falkensteinu | Primogenitura, viz pozn. | 1775 |
|
![]() | 1714 (20. března)[95] |
| Primogenitura, někdy v průběhu 18. století byl titul rozšířen na veškeré potomky[126] | Ž[96] |
|
![]() | 1715 (22. listopadu)[129] | Don Carlo Pacheco Carafa della Stadera, kníže della Guardia, vévoda de Maddaloni | Primogenitura | 1829[130] |
|
![]() | 1715 (26. listopadu)[131] | Don Marino Francesco de Caracciolo, kníže di Avelino | Primogenitura, viz pozn. | 1932[132][133] |
|
![]() | 1716 (1. října)[50] | Giuseppe Folch de Cardona y Eril, hrabě de Ruiz, de Liori etc., markýz de Guadalest etc. | Primogenitura | 1730 |
|
![]() | 1716 (10. prosince)[137] V | hrabě Philip Carl von Fürstenberg-Mößkirch | Ad personam | 1718[138] |
|
![]() |
| Primogenitura | 1739/1750 | Jediná dcera knížete Giuseppeho Folcha de Cardona y Eril (viz výše), provdaná za markýze de Silva obdržela práva zdědit otcův říšský knížecí titul pro sebe a syna. Její syn a druhý (mužský) kníže: Francisco Manuel de Silva, kníže z Cardony († 1739), taktéž zemřel bez mužských potomků.[139] Jeho dceři Marii Terezii byl proto knížecí titul s odvoláním na nezlistiněné privilegium z r. 1718 v r. 1750 potvrzen.[50] Kněžna, provdaná Hohenzollern-Hechingen ovšem zemřela ještě téhož roku.[139] | |
![]() | 1720 (12. března)[140] | Don Vicenzo Carafa-Cantelmo-Stuart, kníže z Rocelly, vévoda z Bruzzana, markýz z Brancaleone a Castelvetero, hrabě z Grotterie | Primogenitura | Ž[33] |
|
![]() | 1720 (21. prosince)[142] | hrabě Johann Philipp Cebrowski herbu Poraj, svobodný pán von Eckersperg | Primogenitura | ? | S právem povýšení území na říšské knížectví, bude-li zakoupené ve dvouleté lhůtě (ke koupi však nedošlo)[142] |
![]() | 1722 (17. dubna)[143] |
| Ad personam | 1743 |
|
![]() | 1722 (13. listopadu)[144] B | Marc de Beauveau-Craon, hrabě na Harouel a na Gournay | Primogenitura | 1982 |
|
![]() | 1723 (27. dubna)[145] | Don Giovanni Ventimiglia, kníže de Castelbuono, de Scaletta a de Belmontino, markýz de Geraci | Primogenitura | 1860 | S predikáty Celsissimus, Consanguine dilecti a Carissimus[145] |
![]() | 1723 (1. srpna)[146] | Dmitrij Konstantinovič Kantemir | Pro veškeré potomky | 1823[147] | Syn vládnoucího moldavského knížete |
![]() | 1723 (9. září)[148] | Don Antonio Pignatelli-Belmonte, kníže z Bellmonte, vévoda z Acerenzy | Primogenitura | 1911[149] |
|
![]() | 1723 (27. září) | Don Vincenzo di Giovanni e Zapata-Tassis, kníže z Montereale, vévoda ze Saponary | Primogenitura | 1730[151] |
|
![]() | 1724 (24. srpna)[154] | Don Filippo Bernualdo Orsini, vévoda di Gravina | Primogenitura | Ž | S predikáty Celsissimus, Consanguine dilecti a Carissimus[154] |
![]() | 1725[119][155] (diplom 26. dubna 1726)[132] | Don Ambroggio Caracciolo, kníže di Torchiarollo[156] | Primogenitura | Ž[157] |
|
![]() | 1727 (21. února)[158] |
| Pro veškeré potomky | 1778[159] |
|
![]() | 1730[160] | Don Domenico Alliata (e Di Giovanni), kníže z Villafrancy, vévoda ze Salaparuty, kníže z Bucchery, z Castrorao etc. | Primogenitura | Ž[161] |
|
![]() | 1731 (7. května)[162] | Don Giovanni Domenico Milano, kníže di Ardore, markýz di San Giorgio e di Polestina | Primogenitura | Ž[163] | S predikáty Celsissimus a Consanguine dilecti[162] |
![]() | 1733 (8. března)[164] | hraběnka Violanta Theresie z Thurn-Taxis | Ad personam | 1734[165] |
|
![]() | 1735 (4. září)[166] |
| Pro veškeré potomky | 1804[167] |
|
![]() | 1736 (18. srpna)[168] |
| Pro veškeré potomky | 1763[169] | |
![]() | 1742 (24. ledna)[171] B | Emmanuel de Croÿ, kníže ze Solre | Pro veškeré potomky | Ž |
|
![]() | 1742 (12. května)[172] | Charles Louis Auguste Fouquet, vévoda de Belle-Isle | Pro prvního knížete, jeho veškeré syny a dále vždy jejich prvorozené syny, v případě vymření měl titul dědit bratr prvního knížete Louis Charles Armand ve stejném následnictví | 1761 |
|
![]() | 1742 (14. července)[173] | hraběnka Philippa Henrieta z Nasavska-Saarbrückenu, rozená hraběnka Hohenlohe-Langeburg a její dcery[174] | Ad personam | 1774[175] | Vdova po posledním vládnoucím nasavsko-saarbrückenském hraběti Ludvíku Kraftovi |
![]() | 1742 (1. září)[176] B | Louis Joseph d'Albert de Luynes, kníže de Grimbergen | Primogenitura | 1758[177] |
|
![]() | 1742 (16. listopadu)[179] |
| Pro veškeré potomky | 1769[180] |
|
1743 (16. dubna), viz dále[181] | Józef Alexander Jabłonowski, dědic vévodství Ostróg |
| 1921[182] |
| |
![]() | 1746 (15. července)[184] | hrabě Josef Adam z Auerspergu | Pro veškeré potomky | 1942[185] |
|
![]() | 1747 (1. ledna)[186] | kníže Štěpán Vilém Kinský z Vchynic a Tetova | Primogenitura | Ž |
|
![]() | 1752 (17. dubna)[187] | kníže Alexandr Josef Sułkowski, kníže z Bílska | Primogenitura, od 5. srpna 1754 rozšířeno na sourozence prvního knížete a veškeré potomky této první generace knížat[187] | Ž | S predikáty Hochgeboren a Euer Liebden, od 5. srpna 1754 také s predikátem Lieber Oheim[187] |
![]() | 1754 (12. srpna)[188] |
| Ad personam | 1768 | Koadjutor trevírského arcibiskupství a probošt od Svatého Šimona v Trevíru |
![]() | 1755 (24. června)[189] V | hrabě Virgilius Augustin Maria von Firmian | Ad personam | 1788 | Katedrální probošt salcburský a bývalý kníže-biskup lavantský |
![]() | 1757 (28. května)[190] | Don Giovanni Pompeio Piccolomini-Arragona, kníže z Villa Nuova, hrabě z Cellano | Primogenitura | 1783[191] |
|
![]() | 1757 (8. června)[193] |
| Pro veškeré potomky | Ž |
|
![]() | 1759 (28. května)[194] | vévoda Victor-François de Broglie | Pro veškeré potomky | Ž | S predikáty Illustrissimus, Consanguine dilecti a Carissimus[194] |
1761 (15. září)[195] | vévoda Carl Hyacint Anton de Gallean, Princeps Romanus, svobodný pán z Issarts a Courtines, markýz de Salernes | Pro veškeré potomky | 1778[196] |
| |
![]() | 1763 (21. července)[197] | kníže Alexej Grigorjevič Orlov | Pro veškeré potomky | 1808 |
|
![]() | 1764 (3. ledna)[198] | kníže Karl Bathyány | Primogenitura | 1914[199] |
|
![]() | 1765 (14. srpna)[103] | Marcantonio Hercolani, markýz z Florimonte | Primogenitura | Ž[200] | |
![]() | 1765 (5. prosince)[201] | kníže Andrzej Poniatowski | Primogenitura | 1813[202] |
|
![]() | 1767 (2. února)[203] | kníže František Václav Clary-Aldringen | Primogenitura | Ž | |
![]() | 1769 (5. srpna)[204] | Don Antonio Barbiano di Belgioioso, markýz z Grumely | Primogenitura | 1944[205] |
|
![]() | 1769 (5. srpna)[208] | kníže Jan Václav Paar | Primogenitura | Ž | |
![]() | 1772 (1. srpna)[209] | hrabě Friedrich von Hessenstein | Pro veškeré potomky | 1808[210] |
|
![]() | 1774 (9. dubna)[211] |
| Pro veškeré potomky | 1794 |
|
![]() | 1775 (červen)[212] | Franziska Korvín-Krasińská | Ad personam | 1796 | Morganatická manželka (formálně panujícího) kuronského vévody prince Karla Kristiána Saského |
![]() | 1776 (27. února)[213] | kníže Grigorij Alexandrovič Potěmkin | Pro veškeré potomky | 1791 | |
![]() | 1776 (14. prosince)[214] | hrabě Franz Xaver Ludwig von Breuner, kníže-biskup lavantský | Ad personam | 1797[214] | |
![]() | 1777 (2. února)[215] |
| ? | 1793? |
|
![]() | 1778 (31. ledna)[216] | Primogenitura | 1905 |
| |
![]() | 1783 (24. července)[217] B | hrabě Karel Josef Palm z Gundelfingenu | Primogenitura | 1851[218] |
|
1784 (7. května)[219] | kníže Antal Grassalkovich de Gyarák | Primogenitura | 1841[220] | ||
![]() | 1788 (27. listopadu) V | hrabě Vincenc Josef ze Schrattenbachu | Ad personam | 1816 | Bývalý kníže-biskup lavantský a koadjutor salcburský |
![]() | 1790 (12. října)[222] | starohrabě Karel Josef Salm-Reifferscheidt-Raitz | Primogenitura | Ž | S potvrzením již užívaného predikátu Hochgeboren[222] |
![]() | 1791 (1. března)[107] S | Tomasso d'Avalos d'Aquino d'Aragona, suverénní markýz z Vasto a z Pescary | Pro veškeré potomky | 1862[108] | |
1792 (24. září) B V |
| Ad personam | 1831 | ||
![]() | 1796 (2. června)[223] | hrabě Platon Zubov | Pro veškeré potomky | 1822 |
|
![]() | 1798 (25. ledna)[224] | Francesco Sassi dela Tosa | Pro veškeré potomky | ? |
|
![]() | 1801 (20. ledna)[225] | lady Elisabeth Berkley | Ad personam | 1828 |
|
![]() | 1806 (9. dubna)[226] | hrabě Heinrich XLIII. z Reuss-Köstritz | Pro veškeré potomky | 1856 |
Nepravá říšská titulární knížata
Svatá říše římská
Ve Svaté říši římské přiznal císař některým cizím knížatům právo svůj knížecí (vévodský) titul užívat také v říši. Neznamenalo to však udělení říšského knížecího titulu.
Knížecí erb | Datum udělení | Jméno knížete, event. knížecího rodu či knížectví | Typ udělení titulu | Vymření rodu či vyhasnutí knížecího titulu | poznámka |
---|---|---|---|---|---|
![]() | 1620[227] |
| Primogenitura | ? |
|
![]() | 1628[229] | ? | 1757[231] | Neapolský kníže z rodu Oliva Grimaldi získal právo užívat v říši titul "vévoda v Itálii", užívaný v italské podobě. Říšským knížetem se nestal.[229] |
Francie
Knížecí erb | Datum udělení | Jméno knížete, event. knížecího rodu či knížectví | Typ udělení titulu | Vymření rodu či vyhasnutí knížecího titulu | poznámka |
---|---|---|---|---|---|
![]() | 1720 (24. srpna) (parlamentní potvrzení 31. prosince)[232] |
| Primogenitura | 1798[232] |
|
Prusko
Císař Karel VII. Bavorský, který trůnu dosáhl jen díky finanční a vojenské pomoci Francie, a který vedl proti Marii Terezii válku o dědictví rakouské, přislíbil krátce po své frankfurtské korunovaci (24. ledna 1742) pruskému králi Bedřichu II. Velikému, že veškeré šlechtické tituly, které pruský král již udělil či v době Karlovy císařské vlády ještě udělí svým vlastním poddaným, budou automaticky uznány jako tituly říšské. To se týkalo i titulů knížecích.[233] Od nástupu Františka I. na říšský trůn (13. září 1745) toto již nadále nebylo uznáváno a i říšská platnost titulů vydaných v Prusku před Františkovým nástupem je v následujících letech až do zániku říše sporná.
Knížecí erb | Datum udělení | Jméno knížete, event. knížecího rodu či knížectví | Typ udělení titulu | Vymření rodu či vyhasnutí knížecího titulu | poznámka |
---|---|---|---|---|---|
![]() | 1741 (6. listopadu)[234] |
| Primogenitura | Ž |
|
![]() | 1744 (16. března)[235] | hrabě Filip Gotthard Schaffgotsch, Semperfrei zu Kynast | Ad personam | 1795 | Kanovník olomoucký a prelát vratislavský, budoucí kníže-biskup vratislavský, biskupský kandidát protlačovaný králem Bedřichem II. |
Itálie
Knížecí erb | Datum udělení | Jméno knížete, event. knížecího rodu či knížectví | Typ udělení titulu | Vymření rodu či vyhasnutí knížecího titulu | poznámka |
---|---|---|---|---|---|
![]() | 1937 (9. září)[236] | kníže Don Lelio Niccolo Orsini, patricij římský, benátský etc., šlechtic di Corneto etc. | Primogenitura | Ž[37] | V Italském království, dlouho po zániku říše, uznal král Viktor Emanuel III. přenesení říšského knížecího titulu vymřelé větve Orsiniů z Bracciana z 26. června 1625 na mladšího člena větve Orsini di Gravina. Učinil tak v souladu s italskými zvyklostmi přenášení dřívějších (i cizích) titulů, ale pochopitelně bez souhlasu římsko-německého panovníka a tedy v rozporu s říšským právem. Titul Principe di Sacro Romano Impero, který tato větev, založená r. 1929, užívá, tak není zcela nesporný. |
Odkazy
Reference
- ↑ KLEIN, Thomas. Die Erhebungen in den weltlichen Reichsfürstenstand 1550-1806. 1. vyd. [s.l.]: [s.n.], 1986. 55 (137-192) s. S. 144, 145, pozn. č. 24. (německy)
- ↑ CANTINI, Lorenzo. Legislazione toscana raccolta e illustrata dal dottore Lorenzo Cantini nella Stamp. 1. vyd. Firenze: Albizziniana da S. Maria in Campo, 1803. 380 s. Dostupné online. S. 266n. (italsky, orig. text diplomu latinsky)
- ↑ FRANK, Karl Friedrich von. Standeserhebungen und Gnadenakte für das Deutsche Reich und die Österreichischen Erblande bis 1806 sowie kaiserlich österreichische bis 1823 mit einingen Nachtregen zum "Alt-Österreichischen Adels-Lexikon 1823-1918. 1. vyd. Svazek Bd. 1. A-E. Senftenberg: Karl Friedrich von Frank, 1967. 5 svazků (290 s.). S. 5. (německy)
- ↑ a b Listina v katalogu Rakouského státního archivu [online]. [cit. 2017-04-07]. Dostupné online.
- ↑ FELCMAN, Ondřej a kol. Poděbradové: rod českomoravských pánů, kladských hrabat a slezských knížat. 1. vyd. Praha: Nakladatelství Lidové Noviny, 2008. 761 s. (Šlechtické rody Čech, Moravy a Slezska; sv. 6). ISBN 978-80-7106-949-2. S. 85, 86.
- ↑ a b Genealogie Minstrberků [online]. [cit. 2017-07-20]. Dostupné online.
- ↑ a b c d FELCMAN, Poděbradové..., s. 108
- ↑ FELCMAN, Poděbradové..., s. 343
- ↑ a b c d FRANK I..., s. 205, 206
- ↑ a b Genealogie Croyů na genealogy.euweb [online]. [cit. 2017-03-08]. Dostupné online.
- ↑ FICKER, Julius. Vom Reichsfürstenstande. 1. vyd. Innsbruck: VERLAG DER WAGNER'schen BUCHHANDLUNG, 1861. 424 s. Kapitola Erhebung in Fürstenstand, s. 83. (německy) Online na Wikisource.
- ↑ a b FRANK, Karl Friedrich von. Standeserhebungen und Gnadenakte für das Deutsche Reich und die Österreichischen Erblande bis 1806 sowie kaiserlich österreichische bis 1823 mit einingen Nachtregen zum "Alt-Österreichischen Adels-Lexikon 1823-1918. 1. vyd. Svazek Bd. 4. O-Sh. Senftenberg: Karl Friedrich von Frank, 1973. 5 svazků (310 s.). S. 52. (německy)
- ↑ Genealogie Perényiů na genealogy.euweb [online]. [cit. 2017-03-09]. Dostupné online.
- ↑ GÓRZYŃSKI, Sławomir. Rodzina Radziwłłów i ich tytuły in MISCELLANEA HISTORICO-ARCHIVISTICA, Tom. VII.. 1. vyd. Warszawa: Wydawnictwo DiG, 1997. 7 (19-26) s. Dostupné v archivu pořízeném dne 2020-07-21. S. 20. (polsky)
- ↑ Genealogie Radziwillů [online]. [cit. 2017-06-20]. Dostupné online.
- ↑ GÓRZYŃSKI, Sławomir; GRALA, Jolanta; PIWKOWSKI, Włodzimierz. Radziwiłłowie herbu Trąby. 1. vyd. Warszawa: Wydawnictwo DiG, 1996. 67 s. Dostupné v archivu pořízeném dne 2007-01-28. S. 45. (polsky) Archivováno 28. 1. 2007 na Wayback Machine.
- ↑ a b GÓRZYŃSKI, Sławomir; JOLANTA, Grala; PIWKOWSKI, Włodzimierz. Radziwiłłowie herbu Trąby. 1. vyd. Warszawa: Wydawnictwo DiG, 1996. 67 s. Dostupné v archivu pořízeném dne 2007-01-28. S. 46. (polsky) Archivováno 28. 1. 2007 na Wayback Machine.
- ↑ GRITZNER, Maximilian. Fürsten des Heiligen Römischen Reiches: M-Z. [s.l.]: [s.n.] Dostupné online. S. 249.
- ↑ GÓRZYŃSKI, Sławomir; GRALA, Jolanta; PIWKOWSKI, Włodzimierz. Radziwiłłowie herbu Trąby. 1. vyd. Warszawa: Wydawnictwo DiG, 1996. 67 s. Dostupné v archivu pořízeném dne 2007-01-28. S. 48. (polsky) Archivováno 28. 1. 2007 na Wayback Machine.
- ↑ a b Genealogie rodu Del Carreto [online]. [cit. 2017-10-13]. Dostupné online.
- ↑ Genealogie Carretů [online]. [cit. 2017-10-13]. Dostupné online.
- ↑ MERTENS, Franz Hendrik; TORFS, Karl Lodewijk. Geschiedenis van Antwerpen. 1. vyd. Svazek 4. Antwerpen: J.-E. Buschmann, 1818. 671 s. Dostupné online. S. 83. (nizozemsky)
- ↑ Genealogie rodu Croy na genealogy.euweb [online]. [cit. 2017-03-09]. Dostupné online.
- ↑ a b c d GRITZNER, Maximilian. Fürsten des Heiligen Römischen Reiches: M-Z. [s.l.]: [s.n.] Dostupné online. S. 250.
- ↑ a b CARPZOV, Johann Benedict. Neueröffneter Ehren-Tempel Merckwürdiger Antiquitaeten des Marggraffthums Ober-Lausitz. 1. vyd. Leipzig und Budissin: David Richter, 1719. 651 s. Dostupné online. S. 47. (německy) Psáno švabachem.
- ↑ a b Genealogie purkrabích z Donína [online]. [cit. 2019-02-16]. Dostupné online.
- ↑ Obvykle překládáno jako vysoce urozený, šlo o čestný predikát významnějších říšských hrabat, vzácněji i knížat. Od roku 1715 byl tento predikát přiznán všem říšským hrabatům, včetně hrabat titulárních. Říšská knížata byla nejčastěji titulována "vysokorodý" (Hochgeboren), později někdy také Jasnost (Durchlaucht).
- ↑ FRANK I..., s. 239
- ↑ a b FRANK, Karl Friedrich von. Standeserhebungen und Gnadenakte für das Deutsche Reich und die Österreichischen Erblande bis 1806 sowie kaiserlich österreichische bis 1823 mit einingen Nachtregen zum "Alt-Österreichischen Adels-Lexikon 1823-1918. 1. vyd. Svazek Bd. 2. F-J. Senftenberg: Karl Friedrich von Frank, 1970. 5 svazků (277 s.). S. 107. (německy)
- ↑ a b FRANK IV.., s. 56
- ↑ KLEIN, Thomas. Die Erhebungen in den weltlichen Reichsfürstenstand 1550-1806. 1. vyd. [s.l.]: [s.n.], 1986. 55 (137-192) s. (Http://periodika.digitale-sammlungen.de/bdlg/Blatt_bsb00000326,00162.html; sv. 122). S. 147.
- ↑ a b c d e f FRANK I..., s. 158
- ↑ a b c d Genealogie rodu Carafa na webu Mare nostrum [online]. [cit. 2017-07-17]. Dostupné online. (italsky)
- ↑ a b FRANK II..., s. 108-109
- ↑ FRANK, Karl Friedrich von. Standeserhebungen und Gnadenakte für das Deutsche Reich und die Österreichischen Erblande bis 1806 sowie kaiserlich österreichische bis 1823 mit einingen Nachtregen zum "Alt-Österreichischen Adels-Lexikon 1823-1918. 1. vyd. Svazek Bd. 3. K-N. Senftenberg: Karl Friedrich von Frank, 1972. 5 svazků (310 s.). S. 140. (německy)
- ↑ a b FRANK, Karl Friedrich von. Standeserhebungen und Gnadenakte für das Deutsche Reich und die Österreichischen Erblande bis 1806 sowie kaiserlich österreichische bis 1823 mit einingen Nachtregen zum "Alt-Österreichischen Adels-Lexikon 1823-1918. 1. vyd. Svazek Bd. 5. Addenda at Corrigenda. Senftenberg: Karl Friedrich von Frank, 1974. 5 svazků (288 s.). S. 144. (německy)
- ↑ a b Genealogie Orsiniů na webu Mare Nostrum [online]. [cit. 2017-02-01]. Dostupné online. (italsky)
- ↑ FRANK I..., s. 27
- ↑ Genealogie rodu d'Aquino [online]. [cit. 2017-07-17]. Dostupné online. (italsky)
- ↑ Historie rodu d'Aquino [online]. [cit. 2017-07-18]. Dostupné online. (italsky)
- ↑ a b KLEIN, Thomas. Die Erhebungen in den weltlichen Reichsfürstenstand 1550-1806. 1. vyd. [s.l.]: [s.n.], 1986. 55 (137-192) s. (Blätter für deutsche Landesgeschichte; sv. 122). Dostupné online. S. 165. (německy)
- ↑ DELLA MARRA, Ferrante. Discorsi delle famiglie estinte, forastiere, o non comprese ne' seggi di Napoli imparentate colla Casa Della Marra. 1. vyd. Napoli: Ottavio Betrano, 1641. 429 s. Dostupné online. S. 59, 60. (italsky (text diplomů latinsky))
- ↑ FRANK IV..., s. 73
- ↑ Genealogie rodu Carafa della Stadera na webu Mare Nostrum [online]. [cit. 2017-07-20]. Dostupné online. (italsky)
- ↑ FRANK I..., s. 243
- ↑ Genealogie Doriů [online]. [cit. 2017-08-23]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2007-01-13.
- ↑ a b c FRANK III..., s. 160
- ↑ Genealogie Lotrinků na genealogy.euweb [online]. [cit. 2017-03-09]. Dostupné online.
- ↑ KLEIN, Thomas. Die Erhebungen in den weltlichen Reichsfürstenstand 1550-1806. 1. vyd. [s.l.]: [s.n.], 1986. 55 (137-192) s. (Blätter für deutsche Landesgeschichte; sv. 122). Dostupné online. S. 155. (německy)
- ↑ a b c d e FRANK I..., s. 159
- ↑ Genealogie rodu Cardenas [online]. [cit. 2017-07-18]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ FRANK IV..., s. 227
- ↑ Genealogie Savelliů [online]. [cit. 2017-07-20]. Dostupné online.
- ↑ WILLIAMS, George L. Papal Genealogy: The Families and Descendants of the Popes. 1. vyd. Jefferson, North Carolina and London: McFarland Inc., 2004. 271 s. Dostupné online. ISBN 0-7864-2071-5. S. 112. (anglicky) Částečně dostupné online na google.books.
- ↑ a b FRANK IV.., s. 17
- ↑ Heslo Ossoliński v Meyers Conversations Lexikon [online]. [cit. 2017-07-21]. Dostupné online. (německy)
- ↑ KNESCHKE, Ernst Heinrich. Neues allgemeines Deutsches adels-lexicon: im vereine mit mehreren historikern. Svazek 7 (Ossa-Ryssel). Leipzig: Voigt, 1867. 9 svazků (626 s.). Dostupné online. Heslo Reibnitz, auch Freiherren, s. 407. (němčina)
- ↑ a b GRITZNER, Maximilian. Fürsten des Heiligen Römischen Reiches: A-L. [s.l.]: [s.n.] Dostupné online. S. 23. (německy) S vyobrazením erbů.
- ↑ Rodokmen Poděbradů [online]. [cit. 2017-02-10]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Diplom v katalogu Rakouského státního archivu [online]. [cit. 2017-04-07]. Dostupné online.
- ↑ GRITZNER, Maximilian. Fürsten des Heiligen Römischen Reiches: A-L. [s.l.]: [s.n.] Dostupné online. S. 59.
- ↑ Privilegium na webu Rakouského státního archivu [online]. [cit. 2017-04-18]. Dostupné online. (německy)
- ↑ Rodokmen Koniecpolskich [online]. [cit. 2017-04-18]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2013-09-25.
- ↑ FRANK II..., s. 138
- ↑ Genealogie Lotrinků na genealogy.euweb [online]. [cit. 2017-03-09]. Dostupné online.
- ↑ a b KLEIN, Thomas. Die Erhebungen in den weltlichen Reichsfürstenstand 1550-1806. 1. vyd. [s.l.]: [s.n.], 1986. 55 (137-192) s. (Blätter für deutsche Landesgeschichte; sv. 122). Dostupné online. S. 166. (německy)
- ↑ Erb a stručná historie rodu Rákóczi [online]. [cit. 2019-03-29]. Dostupné online. (maďarsky)
- ↑ Genealogie Rákócziů [online]. [cit. 2019-03-29]. Dostupné online.
- ↑ a b FRANK III..., s. 163
- ↑ a b c d e TOBLER, Felix. Über den Reichsfürstenstand der Familie Esterhazy. 1. vyd. [s.l.]: [s.n.], 2003. 17 (57-75) s. (Burgenlaendische-Heimatblaetter 2/2003). Dostupné online. S. 59. (německy)
- ↑ a b FRANK I.., s. 31-32
- ↑ a b Genealogie rodu Tagliavia [online]. [cit. 2017-07-20]. Dostupné online.
- ↑ Genealogie rodu Tagliavia a d'Aragona [online]. [cit. 2017-07-20]. Dostupné online.
- ↑ ŠINDELÁŘ, Bedřich. Vestfálský mír a česká otázka. 1. vyd. Praha: Akademia, 1968. 378 s. S. 163.
- ↑ a b FRANK III..., s. 96
- ↑ Genealogie kuronských Kettlerů [online]. [cit. 2017-07-20]. Dostupné online.
- ↑ FRANK I..., s. 170
- ↑ Genealogie rodu Centurione-Scotto [online]. [cit. 2017-07-20]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ FRANK I..., s. 174
- ↑ WILLIAMS, George L. Papal Genealogy: The Families and Descendants of the Popes. 1. vyd. Jefferson, North Carolina and London: Mc. Fearland, 2004. 271 s. Dostupné online. S. 114–117. (anglicky)
- ↑ a b Genealogie Gonzagů z Bozzolo [online]. [cit. 2017-07-20]. Dostupné online.
- ↑ a b Seznam císařských generálů [online]. [cit. 2017-07-20]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2015-09-24. (německy)
- ↑ a b Genealogie rodu Croy na genealogy.euweb [online]. [cit. 2017-03-09]. Dostupné online.
- ↑ a b c d FRANK II..., s. 55
- ↑ a b Genealogie Fürstenbergů [online]. [cit. 2017-06-25]. Dostupné online.
- ↑ FRANK IV.., s. 191
- ↑ a b FRANK IV..., s. 19
- ↑ Genealogie rodu Cirksenů [online]. [cit. 2017-06-28]. Dostupné online.
- ↑ Web o rodu Ghika s genealogickým tabulkami [online]. [cit. 2017-07-20]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b c FRANK II..., s. 163
- ↑ a b FRANK I..., s. 232
- ↑ Genealogie rodu Ditrichštejnů [online]. [cit. 2017-06-20]. Dostupné online.
- ↑ a b FRANK III..., s. 256
- ↑ a b Článek o Raimondovi a Leopoldu Monteccucoliových [online]. [cit. 2017-07-20]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2016-11-12. (německy)
- ↑ a b c d FRANK IV..., s. 5
- ↑ a b Genealogie rodů Odescalchi a Erba-Odescalchi [online]. [cit. 2017-07-20]. Dostupné online.
- ↑ a b FRANK IV.., s. 142
- ↑ Genealogie rodu Rasini [online]. [cit. 2017-06-20]. Dostupné online.
- ↑ Diskuze na genealogickém fóru s citacemi archivních pramenů [online]. [cit. 2017-10-02]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b GRITZNER, Maximilian. Die europäischen Fürstengeschlechter nicht Römisch-Kaiserlicher oder Deutsch-Bundesfürstlicher Extraction. 1. vyd. Svazek 1. Nürmberg: Bauer und Jaspe, 1894. 3 svazky (96 s.). Dostupné online. S. 27.
- ↑ Allgemeine encyclopädie der wissenschaften und künste in alphabetischer folge. Příprava vydání Johann Samuel Ersch. 1. vyd. Svazek 20 (Invaginatio-Johann). Leipzig: J. A. Brockhaus, 1842. 488 s. Dostupné online. Heslo Johann (F rsten von Anhalt), s. 371. (německy) Psáno švabachem.
- ↑ Genealogie Anhaltských [online]. [cit. 2017-10-13]. Dostupné online.
- ↑ a b c d FRANK II..., s. 191
- ↑ GRITZNER, Maximilian. Fürsten des Heiligen Römischen Reiches: M-Z. [s.l.]: [s.n.] Dostupné online. S. 239. (německy)
- ↑ FRANK I..., s. 26
- ↑ a b FRANK I..., s. 23-24
- ↑ a b c d e f FRANK I..., s. 220
- ↑ a b c Genealogie rodu d'Avalos na webu Mare Nostrum [online]. [cit. 2017-07-18]. Dostupné online. (italsky)
- ↑ a b KLEIN, Thomas. Die Erhebungen in den weltlichen Reichsfürstenstand 1550-1806. 1. vyd. [s.l.]: [s.n.], 1986. 55 (137-192) s. (Blätter für deutsche Landesgeschichte; sv. 122). Dostupné online. S. 168. (německy)
- ↑ a b FRANK I..., s. 101
- ↑ FRANK III..., s. 225
- ↑ FRANK II..., s. 165
- ↑ Genealogie Harrachů [online]. [cit. 2017-06-20]. Dostupné online.
- ↑ GRITZNER, Maximilian. Fürsten des Heiligen Römischen Reiches: A-L. [s.l.]: [s.n.] Dostupné online. S. 93.
- ↑ FRANK III.., s. 218
- ↑ GRITZNER, Maximilian. Fürsten des Heiligen Römischen Reiches: M-Z. [s.l.]: [s.n.] Dostupné online. S. 161.
- ↑ GRITZNER, Maximilian. Fürsten des Heiligen Römischen Reiches: M-Z. [s.l.]: [s.n.] Dostupné online. S. 160.
- ↑ Genealogie rodu Carafa della Spina na webu Mare Nostrum [online]. [cit. 2017-07-18]. Dostupné online. (italsky)
- ↑ a b c KLEIN, Thomas. Die Erhebungen in den weltlichen Reichsfürstenstand 1550-1806. 1. vyd. [s.l.]: [s.n.], 1986. 55 (137-192) s. (Blätter für deutsche Landesgeschichte; sv. 122). Dostupné online. S. 169, 170. (německy)
- ↑ a b FRANK I..., s. 10
- ↑ a b Genealogie rodu Albani na webu Mare Nostrum [online]. [cit. 2017-07-18]. Dostupné online. (italsky)
- ↑ Heslo Johann Philipp Lamberg na Bavarikon [online]. [cit. 2017-02-14]. Dostupné online. (německy)
- ↑ Genealogie Lambergů [online]. [cit. 2017-07-20]. Dostupné online.
- ↑ a b FRANK V..., s. 121
- ↑ KLEIN, Thomas. Die Erhebungen in den weltlichen Reichsfürstenstand 1550-1806. 1. vyd. [s.l.]: [s.n.], 1986. 55 (137-192) s. (Blätter für deutsche Landesgeschichte; sv. 122). Dostupné online. S. 162. (německy)
- ↑ Gothaischer genealogischer Hofkalender nebst diplomatisch-statistichem Jahrbuch. 1. vyd. Ročník 112. Gotha: Justus Perthes, 1900. 1174 s. Dostupné online. S. 403. (německy) Psáno švabachem.
- ↑ Karl Friedrich von Frank uvádí predikát jako Durchlaucht v rámci přenesení říšského knížecího titulu po Liviovi Odescalchim (nijak nezmiňuje ani omezení titulu na primogenituru). To se však nezdá příliš pravděpodobné. Tentýž den, měl kníže Baltasare podle Franka získat také knížecí stav v Rakouských dědičných zemích podle práva primogenitury (tentokrát zmíněné), ovšem jen s predikáty Hochgeboren, Lieber Oheim a Euer Liebden (FRANK IV..., s. 5). Užití nerovných predikátů u dvou různých titulů by ale nedávalo příliš smysl. Predikát Illustrissimus (rovnocenný německému Hochgeboren), uvádí Gothajský almanach.
- ↑ Gothaischer Hofkalender; genealogisches Taschenbuch der fürstlichen Häuser. 1. vyd. Gotha: Justus Perthes, 1907. 1174 s. Dostupné online. S. 388. (německy) Psáno švabachem.
- ↑ a b FRANK I.., s. 157
- ↑ Genealogie rodu Carafa na geni.com [online]. [cit. 2017-07-17]. Dostupné online.
- ↑ a b FRANK I..., s. 161
- ↑ a b Seznam říšských knížat na Heirs of Europe [online]. [cit. 2017-07-20]. Dostupné online.
- ↑ Titul a hlavní linie rodu vyhasly po meči r. 1932, i v současnosti ovšem přežívá linie Torchiarolo, která se počíná od mladšího syna prvního knížete a v r. 1725/26 taktéž dosáhla povýšení mezi říšská knížata (viz níže).
- ↑ Karl Friedrich von Frank uvádí predikát jen jako Illustrissimus (v německém tvaru Hochgeboren). Jako o Celsissimus o něm hovoří Gothajský almanach a většina dalších zdrojů.
- ↑ VÁCHA, Štěpán et al. Karel VI. & Alžběta Kristýna: česká korunovace 1723. 1. vyd. Praha: Paseka, 2009. 520 s. (Historická paměť. Velká řada; sv. 18). ISBN 978-80-7432-002-6. S. 107.
- ↑ a b GRITZNER, Maximilian. Fürsten des Heiligen Römischen Reiches: A-L. [s.l.]: [s.n.] Dostupné online. S. 29.
- ↑ FRANK II...., s. 55-56
- ↑ Genealogie Fürstenbergů z Mößkirchu [online]. [cit. 2017-07-20]. Dostupné online.
- ↑ a b c GRITZNER, Maximilian. Fürsten des Heiligen Römischen Reiches: A-L. [s.l.]: [s.n.] Dostupné online. S. 29, 30. (německy)
- ↑ a b c FRANK I.., s. 158
- ↑ Genealogie Cantelmů na webu Mare Nostrum [online]. [cit. 2017-07-18]. Dostupné online. (italsky)
- ↑ a b FRANK I..., s. 169
- ↑ a b FRANK IV..., s. 272
- ↑ a b c FRANK I.., s. 63
- ↑ a b FRANK V.., s. 152
- ↑ Seznam Ruských knížat [online]. [cit. 2017-02-04]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2017-10-02. (anglicky)
- ↑ GRITZNER, Maximilian. Fürsten des Heiligen Römischen Reiches: A-L. [s.l.]: [s.n.] Dostupné online. S. 119. (německy)
- ↑ a b FRANK IV..., s. 74
- ↑ Almanach de Gotha v Online podobě [online]. [cit. 2017-02-04]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Seznam císařských generálů [online]. [cit. 2017-07-21]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2015-09-24. (německy)
- ↑ Vincenzo Giovanni na geneall.net [online]. [cit. 2017-04-08]. Dostupné online.
- ↑ FRANK V...., s. 94, 259
- ↑ FRANK II.., s. 270
- ↑ a b FRANK V..., s. 144
- ↑ Některé zdroje, např. Gothaischer Hofkalender, tuto nobilitaci vůbec neznají a považují ji jen za neapolský knížecí titul.
- ↑ Neapolské knížectví Torchiarollo vytvořil císař Karel VI. (jako neapolský král Karel III.) zároveň s udělením říšského knížecího titulu. Torchiarollo ovšem nikdy nebylo říšským, ale pouze neapolským knížectvím a knížata Caraccioli mají paralelně dva knížecí tituly.
- ↑ a b Genealogie rodu Caracciolo-Torchiarollo na webu Mare Nostrum [online]. [cit. 2017-07-21]. Dostupné online. (italsky)
- ↑ a b FRANK IV..., s. 212
- ↑ Genealogie Sasko-Meiningenských [online]. [cit. 2017-07-20]. Dostupné online.
- ↑ MAGGIORE, Francesco. La famiglia Alliata ed il titolo di Principe del Sacro Romano Impero. nevydáno. vyd. [s.l.]: [s.n.] 27 s. Dostupné online. S. 7, 10. (italsky)
- ↑ Genealogie rodu Alliata na webu Mare Nostrum [online]. [cit. 2017-07-18]. Dostupné online. (italsky)
- ↑ a b FRANK III..., s. 241
- ↑ Genealogie rodu Milano na webu Mare Nostrum [online]. [cit. 2017-07-18]. Dostupné online. (italsky)
- ↑ a b FRANK V...., s. 109
- ↑ Genealogie Thurnů [online]. [cit. 2018-02-15]. Dostupné online.
- ↑ a b FRANK I..., s. 174
- ↑ Genealogie rodu Henin-Lietard [online]. [cit. 2017-07-20]. Dostupné online.
- ↑ a b FRANK II..., s. 231
- ↑ Genealogie rodu Hornes [online]. [cit. 2017-03-23]. Dostupné online.
- ↑ GRITZNER, Maximilian. Fürsten des Heiligen Römischen Reiches: A-L. [s.l.]: [s.n.] Dostupné online. S. 107. (německy)
- ↑ FRANCQUEN, Charles Joseph de. Recueil historique, généalogique, chronologique et nobiliaire des maisons et familles illustres et nobles du royaume: précédé de La généalogie historique de la maison royale des Pays-Bas, Nassau-Orange. Svazek 1. Bruxelles: Imprimerie de Demanet, 1826. 454 s. Dostupné online. Heslo Croy, s. 25 (Croy). (francouzsky)
- ↑ a b FRANK II..., s. 32
- ↑ FRANK III..., s. 284
- ↑ Rozumí se dcery vzešlé z manželství s nasavsko-saarbr ckenským hrabětem Ludvíkem Kraftem.
- ↑ Genealogie rodu Nasavských [online]. [cit. 2017-03-22]. Dostupné online.
- ↑ a b FRANK I..., s. 11
- ↑ Genealogie rodu Berghes [online]. [cit. 2018-05-04]. Dostupné online.
- ↑ Dějiny obce Wertingen [online]. [cit. 2017-07-17]. Dostupné online. (německy)
- ↑ a b c FRANK I..., s. 44
- ↑ Genealogie Anhaltských [online]. [cit. 2018-05-04]. Dostupné online.
- ↑ a b FRANK II..., s. 255
- ↑ Genealogie rodu Jablonowských [online]. [cit. 2017-06-23]. Dostupné online.
- ↑ Jabłonowski, die Fürsten, Genealogie [online]. [cit. 2019-02-28]. Převzato z Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich, editora Constantina von Wurzbach. Dostupné online. (německy)
- ↑ FRANK I..., s. 37
- ↑ První kníže zemřel bez potomků a titul byl v rámci rodu několikrát odkázán adopcí. Po rozšíření knížecího titulu z r. 1791, které se vztahovalo na první knížecí linii, založenou roku 1653 již fakticky další odkaz titulu ztratil smysl. Přesto se žlebská větev (a sní i druhý knížecí titul) považuje za vymřelou od r. 1942, Viz rodokmen: http://genealogy.euweb.cz/auersperg/auersperg5.html#E
- ↑ a b FRANK III..., s. 33
- ↑ a b c FRANK V...., s. 78
- ↑ FRANK V..., s. 179
- ↑ FRANK II..., s. 19
- ↑ a b Genealogie Piccolominiů na webu Mare Nostrum [online]. [cit. 2017-06-28]. Dostupné online. (italsky)
- ↑ Seznam držitelů náchodského zámku [online]. [cit. 2017-06-25]. Dostupné online.
- ↑ FRANK IV.., s. 70
- ↑ a b FRANK I.., s. 59
- ↑ a b FRANK I.., s. 130
- ↑ a b FRANK II.., s. 65
- ↑ a b Genealogie rodu Gallean [online]. [cit. 2017-07-17]. Dostupné online.
- ↑ a b FRANK IV..., s. 14
- ↑ a b FRANK I..., s. 58
- ↑ Genealogie Bátthyányů [online]. [cit. 2017-07-18]. Dostupné online.
- ↑ Genealogie rodu Hercolani na webu Mare Nostrum [online]. [cit. 2017-07-20]. Dostupné online. (italsky)
- ↑ a b FRANK IV..., s. 94
- ↑ Genealogie Poniatowských [online]. [cit. 2017-03-23]. Dostupné online.
- ↑ a b c FRANK I..., s. 183
- ↑ FRANK I..., s. 68
- ↑ Genealogie rodu Barbiano di Belgioioso [online]. [cit. 2017-06-23]. Dostupné online.
- ↑ FRANK I..., s.52
- ↑ Privilegium na webu Rakouského státního archivu [online]. [cit. 2017-04-18]. S vyobrazením knížecího erbu dle znění diplomu. Dostupné online. (německy)
- ↑ a b c FRANK IV..., s. 24
- ↑ a b FRANK II..., s. 191
- ↑ Rodokmen rodu Hesensko-Kasselských [online]. [cit. 2017-06-23]. Dostupné online.
- ↑ a b FRANK III..., s. 206
- ↑ GRITZNER, Maximilian. Fürsten des Heiligen Römischen Reiches: A-L. [s.l.]: [s.n.] Dostupné online. S. 131. (německy)
- ↑ a b FRANK IV.., s. 100
- ↑ a b GRITZNER, Maximilian. Fürsten des Heiligen Römischen Reiches: A-L. [s.l.]: [s.n.] Dostupné online. S. 26. (německy)
- ↑ a b c GRITZNER, Maximilian. Fürsten des Heiligen Römischen Reiches (A-L). [s.l.]: [s.n.] Dostupné online. S. 35. (německy)
- ↑ a b FRANK I.., s. 199
- ↑ a b FRANK IV..., s. 30
- ↑ Genealogie rodu Palm-Gundelfingen [online]. [cit. 2017-07-18]. Dostupné online.
- ↑ a b FRANK II..., s. 118
- ↑ Genealogie rodu Grassalkovičů [online]. [cit. 2017-07-18]. Dostupné online.
- ↑ TOBLER..., s. 61
- ↑ a b FRANK IV..., s. 218
- ↑ a b c FRANK V...., s. 279
- ↑ a b GRITZNER, Maximilian. Fürsten des Heiligen Römischen Reiches: M-Z. [s.l.]: [s.n.] Dostupné online. S. 240. (německy)
- ↑ a b Privilegium na webu Rakouského státního archivu [online]. [cit. 2017-04-18]. Dostupné online. (německy)
- ↑ a b FRANK IV..., s. 165
- ↑ GEBHARDI, Ludwig Albrecht. Genealogische Geschichte der erblichen Reichsstände in Teutschland. 1. vyd. Svazek 1. Halle: Gebauer, 1776. 3 svazky (752 s.). Dostupné online. S. 308. (německy) Psáno švabachem.
- ↑ Robert Dudley na webu "The Peerage" [online]. [cit. 2017-07-18]. Titul hraběte z Warwicku si Dudley nárokoval taktéž neprávem. Navíc mu nebyl nikdy nikým potvrzen. Přesto právě pod tímto titulem vešel do historie.. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ a b FRANK II..., s. 125; Kníže za titul císaři osobně poděkoval psaním z 11. listopadu 1628.
- ↑ Oliva Grimaldi na webu nobili-napoletani [online]. [cit. 2019-05-03]. Dostupné online. (italsky)
- ↑ Genealogie knížat z Gerace [online]. [cit. 2019-05-03]. Dostupné online.
- ↑ a b c GRITZNER, Maximilian. Fürsten des Heiligen Römischen Reiches: M-Z. [s.l.]: [s.n.] Dostupné online. S. 154. (německy)
- ↑ HLAVAČKA, Milan. Karel Albrecht: příběh druhého zimního krále. 1. vyd. Praha: Akropolis, 1997. 155 s. ISBN 80-85770-50-4. S. 129.
- ↑ Gothaischer Hofkalender. [s.l.]: [s.n.], 1917. Dostupné online. S. 295. (německy) Psáno švabachem.
- ↑ SCHUMANN, Gottlieb. Europäisches genealogisches Handbuch. 1. vyd. Leipzig: Johann Friedrich Gledischen´s Buchhandlung, 1756. 288 s. Dostupné online. S. 221. (německy) Psáno švabachem.
- ↑ Genealogisches Handbuch des Adels, Genealogisches Handbuch der Fürstlichen Häuser. 1. vyd. Glücksburg/Ostsee: C. A. Starke, 1953. 572 s. Dostupné online. S. 415. (německy)
Literatura
- KLEIN, Thomas, Die Erhebungen in den weltlichen Reichsfürstenstand 1550–1806, s. 137-192, in Blätter für deutsche Landesgeschichte, 122/1986, dostupné online
- GRITZNER, Maximilian, Fürsten des Heiligen Römischen Reiches, Bauer und Raspe, Nürmberg, 1887, 2 svazky, 559 a 903 s., (německy), svazek 1 (A-L) online svazek 2 (M-Z) online
Související články
Externí odkazy
Média použitá na této stránce
Autor: Ekpah, Licence: CC BY-SA 3.0
Wappen Wappen Kardinal Johann Pilipp Graf Lamberg 1652-1712, Bischof von Passau (1689-1712)
Wappen der Grafen zu Dohna
MÁRKI SÁNDOR
DÓSA GYÖRGY
1470-1514
A MAGYAR TUDOMÁNYOS AKADÉMIA SEGÉLYEZÉSÉVEL KIADJA A MAGYAR TÖRTÉNELMI TÁRSULAT
SZERKESZTI DR. DÉZSI LAJOS
BUDAPEST AZ ATHENAEUM R.-T. KÖNYVNYOMDÁJA
1913Autor: Peter1936F, Licence: CC BY-SA 4.0
Santa Maria in Aracoeli (Rome) outside, Coat of arms Savelli
Wappen der Grafen von Hessenstein, Bastardlinie des schwedischen Königs Königs Friedrich (Friedrich von Hessen-Kassel, 1720-1751) und seiner offiziellen Mätresse, der Gräfin Hedvig Ulrika Taube; 1741 zu Grafen von Hessenstein ernannt
Autor: GiMa38, Licence: CC BY-SA 3.0
Coat of arms (shield only) of László Ádám Erdődy, bishop of Nitra, Slovakia (1706 - 1736), based on his seal
Autor: MostEpic, Licence: CC BY-SA 4.0
Coat of Arms of the House of Chigi after 1503
The coat of arms os the Szapolyai family
Autor: GiMa38, Licence: CC BY-SA 3.0
Coat of arms (shield only) of József Félix János Nepomuk Ádám cardinal Batthyány, bishop of Transylvania (1759 - 1760), archbishop of Kalocsa, Hungary (1760 - 1776), archbishop of Esztergom, Hungary (1776 - 1799), bishop of Győr (1783 - 1799)
Autor: Jolanta Krawczyk, Licence: CC BY 3.0
Lubomirski – Lubomirski's coat of arms
Autor: Saltspan, Licence: CC BY-SA 4.0
coat of arms of the duke of Northumberland
Arms. Quarterly: 1st and 4th grandquarters: 1st and 4th counterquartered: 1st and 4th, Or a Lion rampant Azure (Brabant and Lovaine); 2nd and 3rd, Gules three Lucies hauriant Argent (Lucy); 2nd and 3rd, Azure five Fusils conjoined in fess Or (Percy); 2nd and 3rd grandquarters: quarterly: 1st and 4th, Or three Bars wavy Gules (Drummond); 2nd and 3rd, Or a Lion's Head erased within a Double Tressure flory counterflory Gules (Drummond, coat of augmentation).
Crest. On a Chapeau Gules turned up Ermine a Lion statant with tail extended Azure.
Supporters. Dexter: a Lion rampant Azure; Sinister: a Lion rampant guardant Or ducally crowned of the last gorged with a Collar compony Argent and Azure.
Motto. Esperance En Dieu (Hope in God).
Герб графа Орлова, имеющего титул князя Римской Империи
Wappen Caraccioli - Tyroff AT.jpg
Autor: SirFranzPaul, Licence: CC BY-SA 4.0
Old Frankopan Coat of arms, in use until 1430
Coat of Arms of Menshikov family
Coats of Arms of Nassau or related to Nassau.
These coats of arms do not represent a authentic look, but are based and created on descriptions and historic sources. They represent a representative 21 century expression of original historic coats of arms.
If you can prove with reliable trustworthy sources that elements should be different, please contact me. This Coats of Arms serie is part of a wikipedia project which trying to create such as reliable as possible a serie coats of arms belonging tot Nassau.Coat of arms of the House of Gonzaga since 1433.
Autor: GiMa38, Licence: CC BY-SA 3.0
Coat of arms of Pál Esterházy. Ceiling in St. John the Baptist Cathedral, Trnava.
Autor: Chatsam, Licence: CC BY-SA 3.0
blason de Nicolas_Perrenot_de_Granvelle source : http://www.culture.gouv.fr/public/mistral/enlumine_fr?ACTION=CHERCHER&FIELD_1=REF&VALUE_1=D-025111
Coat of Arms of Breuner (Prince, bishop of Lavant)
Coat of Arms of Nassau-laLecq.
Autor: Ekpah, Licence: CC BY-SA 3.0
Coat of arms Vinzenz Joseph von Schrattenbach, bishop of Lavant (1777-1790, 1795-1800), bishop of Brno (1800-1816).
Armes de la famille d Affaytadi de Ghistelles
Greater Coat of Arms of the Duchy of Saxe-Meiningen. Art by Hugo Gerhard Ströhl, late 19th century or early 20th century.
Autor: Nomadic1, Licence: CC BY-SA 4.0
Coats of arms of the lords of Gundelfingen
Autor: Paliano, Licence: CC BY-SA 3.0
Coat of arms of the Dukedom of Montalto
Autor: Poznaniak, tarcza, labry, hełm Bastian, Licence: CC BY-SA 2.5
Herb Denhoff
Autor: F. Ovesny - Troppau, Licence: CC BY-SA 4.0
The Coat of Arms of The Piast dynasty in Muensterberg principality in Silesia.
Wappen der Grafen von Firmian 1749
Autor: GiMa38, Licence: CC BY-SA 4.0
Coat of arms (shield only) of Franz Anton von Harrach, bishop of Vienna (1702 - 1705), archbishop of Salzburg, Austria (1709 - 1727).
Autor: Nomadic1, Licence: CC BY-SA 4.0
Old coat of arms of Megen county, as per: http://www.ngw.nl/heraldrywiki/index.php?title=Megen
Autor: Beckstet, Licence: CC BY-SA 3.0
Coat of arms of the east frisian house of Cirksena.
Autor: Helmets, crowns, mantling: Bastianow, arrangement and other: Avalokitesvara, Licence: CC BY-SA 4.0
Herb Sapieha Książę I
Autor: Pobog1524, Licence: CC BY-SA 3.0
Polish coat of arms "Kurcz" of Mazepa
Autor: Joachim Specht, Licence: CC0
Karl Anton Hyacinth von Gallean, kurpfälzischer Obersthofmeister, Wappen vom Epitaph in St. Sebastian, Mannheim
Wappen Pignatelli de Belmonte Acerenza - Tyroff HA.jpg
Autor: Globetrotter19, Licence: CC BY-SA 3.0
Balcony with Grassalkovich's coat of arms- Royal Palace of Gödöllő (former Grassalkovich Palace) complex. - Szabadság Road, Gödöllő, Pest County, Hungary.
Autor: Fulvio314, Licence: CC BY-SA 3.0
Coat of arms Zapata family Italy
Wappen der Fürsten von Palm(-Gundelfingen)
Autor: Massimop, Licence: CC BY-SA 3.0
Stemma della famiglia Barbiano di Belgioioso
Autor: che, Licence: CC BY-SA 2.5
Coat of arms on Palace Golz-Kinsky on Old town square, Praha
Blason de la ville belge de Chimay (Thuin) : de gueules à l'épée d'argent emmanchée d'or et posée en bande
Wappen der Fürsten von Paar
Blasone della Casa Ventimiglia di Geraci, Di rosso al capo d'oro (Ventimiglia) e Azzurro con banda scaccata di rosso e argento (Hauteville).
Autor: Brigante mandrogno, Licence: CC BY-SA 4.0
Stemma della Famiglia Ghilini presente nelle "Tavole genealogiche di famiglie nobili alessandrine e Monferrine dal secolo IX al XX" di Francesco Guasco di Bisio. Descrizione dello stemma: d'azzurro, al leone coronato d'argento, armato e linguato di rosso
Wappen der Fürsten von Auersperg
Wappen derer von Altenbockum
Wappen Bethlen Iktar - Tyroff HA.jpg
Autor: F. Ovesný - Troppau, Licence: CC BY-SA 3.0
coat of arms of the silesian dynasty of Podebrady
Autor: OSeveno, Licence: CC BY-SA 4.0
Coat of Arms of Francis II Rákóczi, Prince of Transylvania, Prince of the Holy Roman Empire, and a member of the Order of the Golden Fleece. His motto: "Si Deus pro nobis, Qvis contra nos" (If God is with us, who can be against us)
Anhalt-Dessau
Wappen der Fürsten Orsini di Gravina (Ursini de Gravina)
The coat of arms of the Apafi family
Autor: A.Buks, SVG is Vlastní dílo, Licence: CC0
Coat of Arms of Duchy of Courland and Semigallia
CoA of Dimitrie Cantemir as Russian prince
Autor: Tento vektorový obrázek byl vytvořen programem Inkscape od Avalokitesvara ., Licence: CC BY-SA 3.0
Coat of arms Poraj of polish noble families
Wappen von Walderdorf
Autor: Stanislav Macak, Licence: CC BY-SA 3.0
Coat of Arms of Ottavio Piccolomini Pieri d'Aragona, Prince of Holy Roman Empire, Duke of Amalphi, general of 30 years war
Coat of arms of the Da Silva family from Portugal.
Autor: User:Mathiasrex Maciej Szczepańczyk, Licence: CC BY 3.0
coat of arms of family Jabłonowski
Coat of Arms of Fürst Subow
Wappen des Fürsten zu Carolath-Beuthen, Prinzen von Schoenaich-Carolath.
Autor: Nomadic1, Licence: CC BY-SA 4.0
Coat of arms of Myllendonk-Mirlaer
Coat of Arms of family Czartoryski
Principality of Hohenzollern-Sigmaringen
Autor: SVG Added Ramos, Licence: CC BY-SA 3.0
Staatswappen Liechtensteins
Autor: Kooij, Licence: CC BY-SA 3.0
coats of arms of the county of Salm-Reifferscheid (1600-1816); 1a: lordship of Reifferscheid; 1b: county of Lower Salm; 2: lordship of Bedbur; 3: lordship of Hackenbroich; 4: lordship of Dyck
Autor: Wikimandia, Licence: CC BY-SA 4.0
Arms of Berkeley family: Gules, a chevron between 10 crosses patée argent, six in chief and four in base
Autor: Nomadic1, Licence: CC BY-SA 4.0
Coats of arms of the house of Losenstein, Austria
Autor: Tento vektorový obrázek byl vytvořen programem Inkscape od Avalokitesvara ., Licence: CC BY-SA 3.0
Coat of arms Ossoliński of polish noble family
coat of arms of Huse of Doria.
Autor: Skukifish, Licence: CC BY-SA 4.0
Stemma della nobile famiglia Del Conte di Milano, Italia
Autor: Tadeusz Gajl, Bastianow, Avalokitesvara, Licence: CC BY-SA 3.0
Herb książęcy Poniatowskich według nadania z 1765
Autor: Flominator, Licence: CC BY-SA 3.0
Tafel mit dem Wappen von Fürstenberg, Donaueschingen
Black & white coat of arms of Wallachia during the reign of Constantin Brancoveanu in 1700. The stain was azure (see [1] and [2]).
Coat of Arms of Trautson und Falckenstein (Prince)
Wappen des Fürsten von Clary und Aldringen (Primogenitur mit Hochgeboren, seit 20. Juli 1905 mit Prädikat Durchlaucht; die Nachgeborenen führen den Namen Graf bzw. Gräfin von Clary und Aldringen: Geviert mit rotem Balken und mit goldenem Herzschild belegt, darin ein gekrönter schwarzer Doppeladler mit österreichischem Bindenschild, darauf ein schwarzes F und über dem Bindenschild ein Erzherzogshut; Feld 1: in Blau drei (2:1) goldene Sterne, Feld 2: in Gold zwei durch eine Blätterkrone gesteckte schwarze Doppelhaken (beide Felder: Aldringen), Feld 3: in Gold drei (1:2) blaue Würfel, Feld 4: in Blau ein schräg-links gestellter silberner Turm (beide Felder: Clary); dazu gehören drei Helme mit blau-silbernen Decken: 1. ein silbern gekleideter Arm mit zwei gekreuzten, wie Felder 3 und 1 bezeichneten Fahnen in der Hand, 2. der Doppeladler des Herzschildes, 3. ein silbern gekleideter Arm mit dem Bild aus Feld 2 in der Hand; Fürstenhut und -mantel.
United Coat of arms of prince Sigismund Bathory
Autor: lorakesz, Licence: CC BY-SA 2.5
Tento vektorový obrázek byl vytvořen programem Inkscape .
Autor: kladcat, Licence: CC BY 2.0
Exlibris Acha(t)z Wilhelm von der Schulenburg (1738-1808), from Penn Libraries call number: GC7 K1213 756w
<a href="https://www.flickr.com/photos/58558794@N07/tags/gc7k1213756w/">All images from this book</a>Coat of Arms of Potyomkin_earl family
Autor: Kooij, Licence: CC BY-SA 3.0
coats of arms of the electorate of Brunswick-Lüneburg; 1: duchy of Lüneburg; 2: duchy of Brunswick; 3: county of Eberstein; 4: lordship of Homburg; 6: county of Lauterberg(1); 7a: county of Hoya; 7b: lordship of Alt-Bruchhausen; 7b2: lordship of Neu-Bruchhausen; 8: county of Diepholz(1); 9a: county of Hohenstein; 9b: county of Lauterberg(2); 10: county of Klettenberg; 11: county of Diepholz(2); 12a: county of Regenstein; 12b: county of Bankenburg; heart: duchy of Saxonia (Westphalia)
Wappen Thurn und Taxis Valsassina - Tyroff AT.jpg
Wappen der Fürsten von Odeschalchi
Autor: SanchoPanzaXXI, Licence: CC BY-SA 4.0
Escudo de armas de la casa de Centurione-Oltremare, titulares del marquesado de Estepa en la figura de Marco Centurione: En campo de oro, una banda jaquelada de plata y gules en tres órdenes, acompañada en lo alto de una rosa de gules y en punta de tres flores de lis de azur. [1]
Wappen Caraffa - Tyroff AT.jpg
Coat of arms of the Montecuccoli noble family from northern Italy.
Armas de la Casa de Cardona
Autor: Original uploader was Tkinias at en.wikipedia, Licence: CC BY-SA 3.0
Arms of the ducs de Broglie (d'or à la croix ancrée d'azur). Taken from German Wikipedia. Original art by de:Benutzer:Anathema.
Stemma Famiglia Alliata o Agliata
Wappen
Carl Philipp von Croy (Charles Philippe de Croÿ, † 1613, Marquis d’Havré, am 6. August 1594 in Regensburg in den Reichsgrafenstand aufgenommen)Autor: GiMa38, Licence: CC BY-SA 4.0
Coat of arms (shield only) of Philipp Gotthard von Schaffgotsch, bishop of Wrocław, Poland (1748 - 1795).
Wappen der Freiherren von Reibnitz
Autor: Ben Skála, Benfoto, Licence: CC BY-SA 3.0
Přibyslavský zámek byl vybudován Zachariášem z Hradce v roce 1560 na místě bývalého hospodářského dvora, jenž patřil k přibyslavskému hradu a byl vypálen při dobývání města v roce 1424. Zadní, starší část zámku je postavena ve stylu italské renesance. V objektu se nyní nachází Hasičské muzeum a Centrum hasičského hnutí. Město Přibyslav. Okr. Havlíčkův Brod. Kraj Vysočina. Czech Republik. www.chh.cz
Autor: Kunstifi, Licence: CC BY-SA 3.0
Stemma della famiglia Sassi della Tosa
Autor: Tento vektorový obrázek byl vytvořen programem Inkscape ., Licence: CC BY-SA 3.0
Coat of arms of Prince Sułkowski - variant
Coats of arms of Croÿ-Emmanuel-de-1718-1784