Simona Waltertová
Simona Waltertová | |
---|---|
![]() Simona Waltertová v kvalifikaci Wimbledonu 2024 | |
Stát | ![]() |
Datum narození | 13. prosince 2000 (23 let) |
Místo narození | Chur, Švýcarsko[1] |
Držení rakety | pravou rukou, bekhend obouruč |
Výdělek | 683 441 USD |
Tenisová raketa | Wilson |
Dvouhra | |
Poměr zápasů | 226–160 |
Tituly | 0 WTA, 6 ITF |
Nejvyšší umístění | 107. místo (12. června 2023) |
Dvouhra na Grand Slamu | |
Australian Open | 3. kolo kvalifikace (2023, 2024) |
French Open | 2. kolo (2023) |
Wimbledon | 1. kolo (2023) |
US Open | 2. kolo kvalifikace (2022, 2023) |
Čtyřhra | |
Poměr zápasů | 62–45 |
Tituly | 1 WTA, 4 ITF |
Nejvyšší umístění | 180. místo (7. března 2022) |
Týmové soutěže | |
Billie Jean King Cup | vítězka (2022) |
Údaje v infoboxu aktualizovány dne Některá data mohou pocházet z datové položky. | 15. ledna 2024
Simona Waltertová (* 13. prosince 2000 Chur, Graubünden) je švýcarská profesionální tenistka. Ve své dosavadní kariéře na okruhu WTA Tour vyhrála jeden deblový turnaj. V rámci okruhu ITF získala šest titulů ve dvouhře a čtyři ve čtyřhře.[2]
Na žebříčku WTA byla ve dvouhře nejvýše klasifikována v červnu 2023 na 107. místě a ve čtyřhře v březnu 2022 na 180. místě.[1]
Ve švýcarském týmu Billie Jean King Cupu debutovala v roce 2022 utkáním ve skupině finálového turnaje proti Kanadě, v němž s Teichmannovou prohrály čtyřhru proti Dabrowské a Fernandezové. Švýcarky přesto zvítězily 2:1 na zápasy a následně poprvé celou soutěž vyhrály. Do roku 2024 v soutěži nastoupila ke dvěma mezistátnímu utkáním s bilancí 0–0 ve dvouhře a 0–2 ve čtyřhře.[3]
Tenisová kariéra
V juniorském tenise si zahrála semifinále Wimbledonu 2017, v němž nestačila na Američanku Ann Liovou. Na juniorském kombinovaném žebříčku ITF nejvýše figurovala v lednu 2018 na 9. místě.[2][4]
V rámci okruhu ITF se poprvé zúčastnila turnaje v Chiassu během dubna 2016, dotovaného 25 tisíci dolary. Na divokou kartu v úvodním kole podlehla egyptské kvalifikantce Sandře Samirové z páté stovky žebříčku.[5]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f7/Waltert_WMQ22_%2811%29_%2852191598020%29_%28cropped%29.jpg/220px-Waltert_WMQ22_%2811%29_%2852191598020%29_%28cropped%29.jpg)
Na okruhu WTA Tour debutovala v 18 letech červencovým Ladies Open Lausanne 2019 po udělení divoké karty do singlové i deblové soutěže.[6][4] Jako členka šesté světové stovky na úvod dvouhry vyřadila dvacátou pátou hráčku klasifikace a nejvýše nasazenou Julii Görgesovou, která v rozhodující sadě utkání skrečovala pro zraněné zápěstí.[7][4] Poté nestačila na krajanku Jil Teichmannovou z konce první světové stovky.[5]
Premiérové finále na túře WTA proměnila v titul, když s krajankou Susan Bandecchiovou ovládly čtyřhru Ladies Open Lausanne 2021, v níž startovaly na divokou kartu. Ve finále zdolaly norsko-řeckou dvojici Ulrikke Eikeriová a Valentini Grammatikopoulou po odvrácení osmi z jedenácti brejkbolů. Bodový zisk jí posunul na nové žebříčkové maximum ve čtyřhře, 207. pozici.[8][9] Na Ladies Open Lausanne 2022 pak poprvé v kariéře porazila členku elitní světové desítky, americkou světovou sedmičku Danielle Collinsovou, která v tiebreaku rozhodující sady neproměnila tři mečboly.[10] Přes Španělku Bucșovou následně postoupila poprvé do čtvrtfinále, v němž nestačila na srbskou kvalifikantku Olgu Danilovićovou až prohranou zkrácenou hrou rozhodujícího setu. Ve vydání žebříčku jí po skončení premiérově patřilo 136. místo.[11]
V hlavní soutěži grandslamu debutovala singlem French Open 2023 po zvládnuté tříkolové kvalifikaci, v jejímž závěru si poradila s Francouzkou Elsou Jacquemotovou.[4] Na úvod pařížské dvouhry přehrála Američanku Elizabeth Mandlikovou, než ji zastavila světová čtyřiačtyřicítka Elisabetta Cocciarettová z Itálie. Z předchozích šesti grandslamových kvalifikací od Wimbledonu 2021 do Australian Open 2023 do hlavní soutěže ani jednou nepostoupila.[5] V prvním kole Wimbledonu 2023 nenašla recept na třicátou třetí hráčku klasifikace Marii Bouzkovou.[12]
Finále na okruhu WTA Tour
Legenda | |
---|---|
D – dvouhra; Č – čtyřhra | |
Grand Slam (0) | |
Turnaj mistryň (0) | |
WTA 1000 (0) | |
WTA 500 (0) | |
WTA 250 (1–0 Č) |
Čtyřhra: 1 (1–0)
Stav | č. | datum | turnaj | povrch | spoluhráčka | soupeřky ve finále | výsledek |
---|---|---|---|---|---|---|---|
Vítězka | 1. | červenec 2021 | Lausanne, Švýcarsko | antuka | ![]() | ![]() ![]() | 6–3, 6–7(3–7), [10–5] |
Tituly na okruhu ITF
Dotace turnajů okruhu ITF | |
---|---|
100 000 $ tournaments | 80 000 $ tournaments |
60 000 $ tournaments | 40 000 $ tournaments |
25 000 $ tournaments | 15 000 $ tournaments |
Dvouhra (6 titulů)
Č. | datum | turnaj | povrch | poražená finalistka | výsledek |
---|---|---|---|---|---|
1. | březen 2018 | Mâcon, Francie | tvrdý (h) | ![]() | 6–4, 3–6, 6–3 |
2. | prosinec 2018 | Ortisei, Itálie | tvrdý (h) | ![]() | 6–4, 6–2 |
3. | únor 2019 | Šarm aš-Šajch | tvrdý | ![]() | 6–1, 6–3 |
4. | duben 2019 | Káhira, Egypt | antuka | ![]() | 7–6(8–6), 7–5 |
5. | leden 2021 | Manacor, Španělsko | antuka | ![]() | 6–2, 7–6(7–4) |
6. | červenec 2022 | Amstelveen, Nizozemsko | antuka | ![]() | 7–6(12–10), 6–0 |
Čtyřhra (4 tituly)
Č. | datum | turnaj | povrch | spoluhráčka | poražené finalistky | výsledek |
---|---|---|---|---|---|---|
1. | duben 2019 | Káhira, Egypt | antuka | ![]() | ![]() ![]() | 6–3, 6–2 |
2. | květen 2019 | Káhira, Egypt | antuka | ![]() | ![]() ![]() | 7–5, 0–6, [10–6] |
3. | září 2019 | Verbie, Švýcarsko | antuka | ![]() | ![]() ![]() | 6–4, 6–3 |
4. | srpen 2022 | Bronx, New York, Spojené státy | tvrdý | ![]() | ![]() ![]() | 6–3, 6–3 |
Odkazy
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Simona Waltert na anglické Wikipedii.
- ↑ a b Simona Waltertová na stránkách Ženské tenisové asociace (anglicky), přístup: 5. července 2023
- ↑ a b Simona Waltertová na stránkách Mezinárodní tenisové federace (anglicky), přístup: 15. ledna 2024
- ↑ Simona Waltertová na stránkách Billie Jean King Cupu (anglicky), přístup: 5. července 2023
- ↑ a b c d MACPHERSON, Alex. Roland Garros 2023's Grand Slam debuts: Mirra Andreeva, Shymanovich, Waltert. Women's Tennis Association [online]. 2023-05-27 [cit. 2023-07-05]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2023-06-03. (anglicky)
- ↑ a b c Simona Waltert Matches | Past Tournaments & More [online]. [cit. 2023-07-05]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Simona Waltert mit Wildcard in Lausanne. Südostschweiz [online]. 2019-07-15 [cit. 2023-07-05]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2019-07-15. (německy)
- ↑ Waltert moves past injured Goerges in Lausanne: 'The home crowd was pretty cool'. Women's Tennis Association [online]. 2019-07-16 [cit. 2023-07-05]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2022-10-18. (anglicky)
- ↑ Zidansek battles past Burel in Lausanne to win first title [online]. WTA Tennis, 2021-07-18 [cit. 2021-07-19]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ Tennis: Schweizer Sieg im Doppel von Lausanne. Blick [online]. 2021-07-18 [cit. 2021-07-19]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2022-06-02. (německy)
- ↑ Collins stunned by home hope Waltert as Bencic bounces back in Lausanne. uk.sports.yahoo.com [online]. 2022-07-12 [cit. 2022-07-20]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2023-04-27. (anglicky)
- ↑ KANE, David. Beginner’s Guide: Simona Waltert breathes life into Lausanne with breakout run. Tennis.com [online]. 2023-07-13 [cit. 2023-07-05]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ CZOLKO, Daniel. Úspěšný start Wimbledonu. Slaví Bouzková, Vondroušová, Siniaková i Strýcová. iDNES.cz [online]. 2023-07-03 [cit. 2023-07-05]. Dostupné online.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Simona Waltertová na Wikimedia Commons
- Simona Waltertová na stránkách Ženské tenisové asociace (anglicky)
- Simona Waltertová na stránkách Mezinárodní tenisové federace (anglicky)
- Simona Waltertová na stránkách Billie Jean King Cupu (anglicky)
Média použitá na této stránce
Chinese Taipei Olympic Flag. According to the official website of Chinese Taipei Olympic Committee, Blue Sky(circle) & White Sun(triangles) above the Olympic rings is neither the National Emblem of the Republic of China, nor the Party Emblem of Kuomintang (KMT), but a design in between, where the triangles do not extend to the edge of the blue circle, as registered at International Olympic Committee in 1981 and digitally rendered in 2013. Besides, the blue outline of the five-petaled plum blossom is broader than the red one. Moreover, the CMYK code of the blue one and the Blue Sky & White Sun is "C100-M100-Y0-K0", and different from the Olympic rings (C100-M25-Y0-K0). Note that it's the only version recognized by IOC.
Finská vlajka
Flag of Australia, when congruence with this colour chart is required (i.e. when a "less bright" version is needed).
See Flag of Australia.svg for main file information.Made by author of Xramp, first uploaded by Denelson83 as Flag of Ecuador.svg, modifications by Husunqu.
Flag of Liechtenstein
Autor: Peter Menzel, Licence: CC BY-SA 2.0
Simona Waltert
Autor: si.robi, Licence: CC BY-SA 2.0
Waltert WMQ22 (11)