Stírací los
Stírací los jsou druhem loterie, který se také nazývá okamžitá loterie. Jsou prodávány v podobě malé karty. Vyrábí se z tenkého papíru a obsahují herní pole zakryté neprůhlednou vrstvou. Seškrábáním této tenké neprůhledné vrstvy hráči zpravidla okamžitě zjistí, zda vyhráli.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a9/Scratch_game.jpg/220px-Scratch_game.jpg)
Historie
První stírací los vznikl již v roce 1974 ve státní loterii v americkém státě Massachusetts. Za jeho vznikem stál počítačový expert John Koza a marketingový expert Daniel Bower. John Koza přišel s algoritmem zaručující naprosto náhodný výsledek pro každý los a Bower se zjištěním, že lidi nejvíc láká možnost okamžité výhry, žádné slosování, jednoduše si koupit los, setřít ho a ihned vědět. Los nesl jméno The Instant Game a za cenu jednoho dolaru mohl hráč vyhrát až 10 tisíc dolarů. Novinka si získala obrovskou popularitu a její princip začali napodobovat všude na světě.
Zanedlouho se stírací losy prodávaly po celém světě a od roku 1990 také online skrze internet. Na evropském trhu patří tento loterijní produkt k nejpopulárnějším. To platí i pro ČR, kde ho jednou za život zkusilo alespoň 65 % lidí.
V Čechách se stírací losy objevily až v září 1989. První se jmenoval Spartakiádní hra a na trh jej uvedla společnost Sazka. Prodalo se všech deset miliónů vydaných kusů za cenu 10 Kč za kus. Nejprodávanějším stíracím losem se ale stala až Tutovka v roce 1991, jejíž finále se losovalo přímo na televizních obrazovkách. Velký ohlas měl také nejdražší stírací los v historii ČR s názvem Vánoční kometa[1] (dnes se za stejnou cenu prodávají losy s názvem Miliónové překvapení). Jeho cena byla 500 Kč a hráč mohl vyhrát až astronomických 100 miliónů korun.[1]
Materiál stíracích losů
Na výrobu stíracího losu se nejčastěji používá tvrdý papír nebo výjimečné plastová hmota. Tento korpus je doplněný o neprůhlednou látku zakrývající informace o výhře. Neprůhledná látka je obvykle tvořena z latexu, který se dá snadno seškrábat a je odolný proti různým oděrům.
Stírací losy v Česku
V ČR se dají stírací losy pořídit na mnoha místech v závislosti na jejich výrobci. Těmi jsou v ČR Sazka, která jako první přišla se stíracími losy a společnosti Tipsport a Play Games, které jako jediné získali od Ministerstva financí licenci pro provoz stíracích losů[2]. Jejich stírací losy lze obvykle zakoupit v trafikách, na čerpacích stanicích a v pobočkách České pošty. Stírací losy společnosti Lottoland může hráč sehnat i online na internetu.
V Česku dříve fungovaly stírací losy společností Fortuna (divize stíracích losů odkoupena Sazkou[3]), Gamestar, Českomoravská Loterijní, Victoria Tip, Eurolotto, Terno a další. Společnost Českomoravská loterijní a. s. po více než patnácti letech odešla z loterijního trhu na konci roku 2019. Důvodů bylo hned víc.
Česká republika také zahájila správní řízení se společností Lottoland se sídlem na Gibraltaru kvůli provozování online hazardních her včetně stíracích losů a loterie Eurojackpot, ke které neměla licenci a pouze využívala vylosovaná čísla. Správní řízení nakonec bylo zastaveno, když Lottoland přestal nabízet hazardní hry pro české hráče, stránky již nejsou v češtině a již není možné se z České republiky registrovat[4].
Cena stíracích losů se pohybuje mezi 10 Kč a 500 Kč.
Zatím nejvyšší hlavní výhra na stíracím losu v poměru ku ceně losu byla 20 milionů korun, a to na lose za 100,-, který vydala v roce 2014 společnost Českomoravská Loterijní a. s. Los se jmenoval Loterie Tučňák.
Koncem roku 2019 z českého trhu zmizely úplně tištěné stírací losy v nominální hodnotě 10,-Kč. O jejich návratu zatím žádná ze společností neuvažuje. Tím posledním byl los Štěstí (3. emise) od Sazky.
Jak vybrat výherní los
Vybírat stírací los podle uvedené hlavní výhry není tím nejlepším způsobem. Skutečně podstatnou informací je výherní jistina, tj. částka určená na výhry, která se pohybuje mezi 50 až 70 % z utržených peněz, a pravděpodobnost zakoupení výherního losu. Oba dva údaje bývají na zadní straně losu. Čím vyšší jsou, tím lépe. Zpravidla platí, že větší pravděpodobnost výhry je spojena s loteriemi od Fortuny a Tipsportu. Losy Sazky mají menší výherní pravděpodobnost. Za výhru se ale považuje i pouhé vrácení nákupní ceny losu.
Nejpodstatnější informace lze proto naleznout až v herním plánu daného losu, který je uvedený na internetových stránkách jeho výrobce. Tam je k nalezení konkrétní struktura, počet a hodnota jednotlivých výher. Až z toho je možné vypočíst šanci na konkrétní výhru.
Pravděpodobnost na výhru min. 100 tisíc Kč u vyhraných loterií (údaje z roku 2014)
Stírací los | Společnost | P |
---|---|---|
Duha | TIPSPORT | 0,000008 |
Veselá zvířátka | TIPSPORT | 0,000004 |
Výplata | TIPSPORT | 0,000005 |
Kris Kros | TIPSPORT | 0,000003 |
ZOO | FORTUNA | 0,000001 |
Anděl a čert | FORTUNA | 0,000001 |
Zlaté rouno | SAZKA | 0,000001 |
Přání | SAZKA | 0,000001 |
Poklad | SAZKA | 0,000001 |
Zlatý čtyřlístek | SAZKA | 0,000001 |
Cena stíracích losů se zpravidla pohybuje pouze okolo několika desítek korun, ovšem i takto nízké investice se mohou časem sečíst, zvlášť pokud se vezme v úvahu relativně nízká návratnost hráči. Stírací losy by měly rozhodně být o zábavě ze hry, nikoli o výhrách.[5]
Reference
- ↑ a b Stírací los jako oblíbený hazard. Na trhu je už čtyřicet let | Zajímavosti. Lidovky.cz [online]. 2014-05-28 [cit. 2017-12-07]. Dostupné online.
- ↑ PODATELNA@MFCR.CZ; TEL.ÚSTŘEDNA:+420 257 041 111; IČO: 00006947. Seznam legálních provozovatelů hazardních her dle ZHH a ZoL - platný ke dni 1.12.2018. Ministerstvo financí České republiky [online]. [cit. 2018-12-05T10:57:53Z]. Dostupné online.
- ↑ Sazka koupila od Fortuny firmu vydávající stírací losy | E15.cz. www.e15.cz [online]. [cit. 2018-12-05T11:01:43Z]. Dostupné online.
- ↑ MF zastavilo správní řízení s provozovateli hry lottoland | Blesk.cz. www.blesk.cz [online]. [cit. 2018-12-05T11:15:10Z]. Dostupné online.
- ↑ ŠÍDLO, Dušan. Jak vydělat na stíracích losech? - Měšec.cz. Měšec.cz. Dostupné online [cit. 2017-12-07].
Související články
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Stírací los na Wikimedia Commons