Třída Regina Elena
Třída Regina Elena | |
---|---|
![]() Vittorio Emanuele | |
Obecné informace | |
Uživatel | Regia Marina |
Typ | predreadnought |
Lodě | 4 |
Osud | vyřazeny |
Předchůdce | třída Regina Margherita |
Nástupce | Dante Alighieri |
Technické údaje Regina Elena[1] | |
Výtlak | 12 691 t (standardní) 13 864 t (plný) |
Délka | 144,6 m (max.) |
Šířka | 22,4 m |
Ponor | 7,91 m, |
Pohon | 28 kotlů 2 parní stroje s trojnásobnou expanzí 19 299 hp |
Rychlost | 20,8 uzlu |
Dosah | 10 000 nám. mil při 10 uzlech. |
Posádka | 742–764 |
Výzbroj | 2× 305mm kanón (2×1) 12× 203mm kanón (6×2) 16× 76mm kanón (16×1) 2× 450mm torpédomet |
Pancíř | až 250mm boky 250mm hlavní věže 150mm sekundární věže 80mm barbety 250mm velitelská věž 38mm paluba (50mm konce) |
Třída Regina Elena byla třída predreadnoughtů Italského královského námořnictva z období první světové války. Celkem byly postaveny čtyři jednotky této třídy. Ve službě byly v letech 1907–1927. Plavidla se vyznačovala na svou dobu vysokou rychlostí, ale zároveň relativně slabou výzbrojí.[1]
Stavba
Italský konstruktér Vittorio Cuniberti dostal roku 1899 za úkol navrhnout novou třídu bitevních lodí vyzbrojených osmi 203mm kanóny, 150mm pancéřováním a dosahující vysoké rychlosti 22 uzlů při výtlaku 8000 tun. Tento projekt sice nebyl realizován, Cuniberti ale pokračoval návrhem bitevní lodi o výtlaku 13 000 tun, která by svou rychlostí překonávala pancéřové křižníky tehdy konkurenčního britského a francouzského námořnictva. Vznikla tak dobovými experty pozitivně přijatá třída Regina Elena. Ve stavební programu z roku 1901 byly objednány dvě jednotky pojmenované Regina Elena a Vittorio Emanuele a v následujícím roce 1902 ještě druhý pár Roma a Napoli.[2] Po jednom páru postavily v letech 1901–1908 italské loděnice Arsenale di La Spezia a loděnice Cantiere di Castellamare di Stabia.[1]
Jednotky třídy Regina Elena:[2]
Jméno | Loděnice | Založení kýlu | Spuštěna | Vstup do služby | Poznámka |
---|---|---|---|---|---|
Regina Elena | La Spezia | 27. března 1901 | 19. června 1904 | 11. září 1907 | Vyřazena 1923. |
Vittorio Emanuele | Castellamare di Stabia | 18. září 1901 | 12. října 1904 | 1. srpna 1908 | Vyřazena 1923. |
Roma | La Spezia | 20. září 1903 | 21. dubna 1907 | 17. prosince 1908 | Vyřazena 1927. Do roku 1932 stacionární cvičná loď. |
Napoli | Castellamare di Stabia | 21. října 1903 | 10. září 1905 | 1. září 1908 | Vyřazena 1926. |
Konstrukce
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/fd/Regina_Elena_class_diagrams_Brasseys_1912.jpg/220px-Regina_Elena_class_diagrams_Brasseys_1912.jpg)
Jednotlivá plavidla se mírně odlišovala výtlakem, pohonem, pancéřováním i výzbrojí. Plavidla měla smíšenou hlavní výzbroj kombinující kanóny dvou různých ráží. Hlavní výzbroj tvořily dva 305mm kanón v jednodělových věžích na přídi a na zádi, které doplňovalo dvanáct 203mm kanónů ve dvoudělových věžích na bocích trupu. Lehkou výzbroj představovalo šestnáct 76mm kanónů (Roma a Napoli nesly dokonce dvacet čtyři 76mm kanónů). Výzbroj doplňovaly dva pevné 450mm torpédomety.[1]
Pohonný systém prvního páru Regina Elena a Vittorio Emanuele tvořilo 28 kotlů Belleville a dva parní stroje s trojnásobnou expanzí o výkonu 19 299 hp, které poháněly dva lodní šrouby. Nejvyšší rychlost dosahovala 20,8 uzlu.[1] Roma a Napoli byly vybaveny 28 kotly Babcock & Wilcox. Dosah byl 5000–10 000 námořních mil při rychlosti 10 uzlů, nebo 1700 námořních mil při rychlosti 19 uzlů. Nejrychlejší jednotka Napoli dosahovala rychlosti až 22,15 uzlu.[2]
Odkazy
Reference
Literatura
- HYNEK, Vladimír; KLUČINA, Petr; ŠKŇOUŘIL, Evžen. Válečné lodě 3: První světová válka. Praha: Naše vojsko, 1988. 28-029-88. S. 337.
Související články
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu třída Regina Elena na Wikimedia Commons
Média použitá na této stránce
Right elevation and deck plan diagrams depicting Italian Regina Elena class battleship.
Numbers on top diagram show armour thickness (shaded areas) in inches.
Numbers on bottom diagram show size of guns in inches.