Tavolník vrbolistý
![]() | |
---|---|
![]() Tavolník vrbolistý (Spiraea salicifolia) | |
Vědecká klasifikace | |
Říše | rostliny (Plantae) |
Podříše | cévnaté rostliny (Tracheobionta) |
Oddělení | krytosemenné (Magnoliophyta) |
Třída | vyšší dvouděložné (Rosopsida) |
Řád | růžotvaré (Rosales) |
Čeleď | růžovité (Rosaceae) |
Podčeleď | Amygdaloideae |
Rod | tavolník (Spiraea) |
Binomické jméno | |
Spiraea salicifolia L., 1753 | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Tavolník vrbolistý (Spiraea salicifolia) je asi 2 m vysoký, listnatý, opadavý keř. Během letního období kvete drobnými, vonnými, narůžovělými květy uspořádanými do hustých koncových květenství, které lákají mnoho opylujícího hmyzu.[1][2]
Rozšíření
Druh má rozsáhlý eurasijský areál rozkládající se od střední, severní a jihovýchodní Evropy přes evropskou část Ruska a velkou část jeho Sibiře až na Dálný východ. Souběžně s tím se vyskytuje ve Střední Asii, Mongolsku, severní Číně, na Korejském poloostrově a v Japonsku. Snadno zplaňuje a dostal se i na Britské ostrovy. V novodobé historii byl při osídlování Ameriky rozšířen i do Spojených států a Kanady.
V České republice se za původní považuje pouze výskyt v oblastech jižních Čech a jihozápadní Moravy. Tato původnost je však někdy zpochybňována, neboť prokazatelně byl jako okrasná rostlina v Evropě vysazován již v roku 1586.
Protože se rostliny z původních míst postupně vytrácejí, většinou z důvodu fyzické degradace stanoviště, je tavolník vrbolistý v „Červeném seznamu ohrožených druhů cévnatých rostlin České republiky“ z roku 2017 řazen mezi ohrožené druhy (C3).[2][3][4][5]
Ekologie
Je polostinnou dřevinou, jež potřebuje k růstu dostatek vlhkosti, prospívá jí půda kyselá i rašelinná. Obvykle se vyskytuje na březích rybníků nebo podél potoků a příkopů, na vlhkých loukách, v mokřadních olšinách a ve vlhkých lesních okrajích. Na stanovišti s příznivými růstovými podmínkami zpravidla vytváří souvislé porosty. Ve středoevropském podnebí je mrazu odolná. Obvykle kvete v červnu až srpnu, plody dozrávají během července a srpna. Druh má ploidii 2n = 36 a stupeň ploidie je x = 4.[1][2][3][6]
Popis
Široce polokulovitý až kulovitý keř, fanerofyt, vysoký okolo 1,5 až 2 m. Letorosty má vzpřímené, nevýrazně hranaté, žlutavě hnědé až šedé, jež jsou zprvu pýřité a záhy olysalé, kůra se z nich odlupuje ve vláknech. Listové pupeny jsou vejčité až podlouhle vejčité, 3 až 5 mm dlouhé a mají několik hnědých šupin, vrcholové pupeny jsou špičaté. Větve jsou střídavě porostlé zelenými, krátce řapíkatými, podlouhlými až kopinatými listy bez palistů. Listy jsou celistvé, dlouhé 3 až 6 cm a široké 1 až 2 cm. Čepele jsou po obvodě hustě jednou až dvojnásobně pilovité, na vrcholu zašpičatělé, oboustranně lysé, na spodní straně světleji zelené a mají vyniklou zpeřenou žilnatinou. Keře vytvářejí četné kořenové výběžky a jejich pomocí se rozrůstají do rozlehlých houštin.
Květy jsou růžové, velké asi 1 cm, intenzivně voní a bývají velmi početné. Rostou na krátkých stopkách a jsou sestavené do 5 až 13 cm dlouhých, štíhlých koncových lat na vzpřímených větvích. Květy jsou oboupohlavné, pětičetné a mají miskovité lůžko. Kališní lístky velké 1,5 mm jsou široce trojúhlé, vzpřímené, bývají zprvu pýřité a postupně olysávají. Korunní lístky asi 3 mm velké jsou téměř okrouhlé, růžově zbarvené a jen ojediněle bývají bílé. V květu je okolo třiceti ven čnících tyčinek s prašníky a pět pestíků nesoucích krátké čnělky s bliznami. Vespod koruny jsou v kruhu žlázky vylučující nektar pro opylovače, kterými jsou hlavně včely, čmeláci a motýli.
Plody jsou 4 mm velké, nažloutlé, obkopinaté, suché a ve zralosti pukavé měchýřky vyrůstající šikmo vzhůru v souplodí na vzpřímené ose květenství. Obsahují semena vřetenovitého tvaru, dlouhá okolo 2 mm.[1][2][3][6][7][8]
Rozmnožování
Dřevina se může rozmnožovat vegetativně nebo generativně. V zahradnické praxí se nejčastěji využívá první možnost, neboť tehdy vyrůstají vyrovnaní jedinci. Bylinné řízky odebrané v červnu a červenci se ihned sázejí do půdy, jež se udržuje stále vlhká; řízky obvykle příští rok na jaře již mají jemné kořínky. Pokud keř vypouští kořenové výběžky, odřízneme je na jaře či na podzim a brzy vysadíme. Máloleté dřeviny lze přesadit na jiné stanoviště, kde se dobře aklimatizují, porušení kořenů nemívá nepříznivé následky.[2][3][7][8]
Využití
Keře tavolníku vrbolistého bývají vysazovány pro okrasu v parcích a okrasných zahradách, kde se ve výživné a vlhké půdě dobře ujímají a rychle rozrůstají. Aby vyzněla krása květenství, bývají používány ve skupinkách. Mezi běžnými keři jsou zajímavé hlavně tím, že nekvetou na jaře, ale až v průběhu léta a pomáhají tak udržovat zahradu v květu po delší dobu. Řez keře sice není nutný, ale u staršího exempláře se projeví zvýšeným počtem květů. Protože keř kvete na nových výhonech, řežeme jej co nejdříve na jaře.
Je nenáročný a velmi odolný, hůře snáší pouze dlouhodobě suché prostředí. Bývá proto využíván jako meliorační dřevina na břehy rekultivovaných vodních toků a rybníků, nebo se sází na často krátkodobě zaplavovaná území. Je odolný i vůči znečištěnému prostředí a dobře roste i podél frekventovaných silnic. Bývá vysazován pro okrasu a je vhodný také do stříhaných i volně rostoucích živých plotů. Řadí se k významným medonosným rostlinám.
Listy jsou živnou rostlinou housenek motýla bělopáska tavolníkového (Neptis rivularis).[2][3][7]
Odkazy
Reference
- ↑ a b c HEJNÝ, Slavomír; SLAVÍK, Bohumil. Květena ČR, díl 3. Praha: Academia, 1992. 542 s. ISBN 80-200-1090-4. Kapitola Spiraea salicifolia, s. 432–433.
- ↑ a b c d e f DVORSKÝ, Miroslav. BOTANY.cz: Tavolník vrbolistý [online]. O. s. Přírodovědná společnost, BOTANY.cz, rev. 22.06.2008 [cit. 2020-08-26]. Dostupné online. (česky)
- ↑ a b c d e Dendrologie.cz: Tavolník vrbolistý [online]. Petr Horáček a J. Mencl, rev. 31.12.2006 [cit. 2020-08-26]. Dostupné online. (česky)
- ↑ POWO: Spiraea salicifolia [online]. Board of Trustees of the Royal Botanic Gardens, Kew, UK, rev. 2020 [cit. 2020-08-26]. Dostupné online. (anglicky)
- ↑ GRULICH, Vít; CHOBOT, Karel. Červený seznam ohrožených druhů České republiky, cévnaté rostliny. S. 75–132. Příroda [online]. Agentura ochrany přírody a krajiny ČR, Praha, 2017 [cit. 26.08.2020]. Čís. 35, s. 75–132. Dostupné online. ISSN 1211-3603. (anglicky)
- ↑ a b CHYTRÝ, Milan; PYŠEK, Petr; LEPŠ, Jan et al. PLADIAS: Spiraea salicifolia [online]. Botanický ústav AV ČR, Masarykova univerzita v Brně, Jihočeská univerzita v Českých Budějovicích, rev. 2014–2018 [cit. 2020-08-26]. Dostupné online. (česky)
- ↑ a b c ŠUMBERA, Stranislav. Tavolník vrbolistý. Dům & Zahrada.CZ [online]. VLTAVA LABE MEDIA a.s., Praha, 17.09.2010 [cit. 26.08.2020]. Roč. 17, čís. 9. Dostupné online. ISSN 1211-7374. (česky)
- ↑ a b AtlasRostlin.cz: Tavolník vrbolistý [online]. Tiscali media, a.s., Praha [cit. 2020-08-26]. Dostupné online. (česky)
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu tavolník vrbolistý na Wikimedia Commons
Taxon Spiraea salicifolia ve Wikidruzích
Média použitá na této stránce
Autor:
- Information-silk.png: Mark James
- derivative work: KSiOM(Talk)
A tiny blue 'i' information icon converted from the Silk icon set at famfamfam.com
Autor: Stefan.lefnaer, Licence: CC BY-SA 4.0
Inflorescence
Taxonym: Spiraea salicifolia ss Fischer et al. EfÖLS 2008 ISBN 978-3-85474-187-9
Location: Schütt next to Rappottenstein, district Zwettl, Lower Austria - ca. 640 m a.s.l.
Autor: Stefan.lefnaer, Licence: CC BY-SA 3.0
Florescence
Taxon: Spiraea salicifolia (sensu Fischer et al. EfÖLS 2008)
Location: Kamp river near Rappottenstein, district Zwettl, Lower Austria - ca. 650 m a.s.l.
Autor: Stefan.lefnaer, Licence: CC BY-SA 4.0
Fruits woth seeds
Taxonym: Spiraea salicifolia ss Fischer et al. EfÖLS 2008
Location: Kamp river near Rappottenstein, district Zwettl, Lower Austria - ca. 650 m a.s.l. (leg. 2014-12-04)