Ulánbátar
Ulánbátar Ulaanbaatar | |
---|---|
![]() | |
Poloha | |
Souřadnice | 47°55′ s. š., 106°55′ v. d. |
Nadmořská výška | 1325 m n. m. |
Časové pásmo | UTC+08:00 |
Stát | ![]() |
Samosprávné město | Ulánbátar |
Administrativní dělení | 9 okresů |
Rozloha a obyvatelstvo | |
Rozloha | 4 704,4 km² |
Počet obyvatel | 1 396 288 (2015) |
Hustota zalidnění | 296,8 obyv./km² |
Správa | |
Starosta | Tsogt Batbayar |
Vznik | 1649 a 1639 |
Oficiální web | www |
Telefonní předvolba | +976 (0)11 |
PSČ | 210 XX |
Označení vozidel | УБ_ a УН_ |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Ulánbátar (mongolsky Улаанбаатар) je hlavní město Mongolska. Leží v severovýchodní části země v údolí řeky Túl a na úpatí horského masivu Bogd úl v nadmořské výšce nad 1300 metrů. Je to nejchladnější hlavní město světa s velmi drsným, vnitrozemským podnebím. Žije zde přibližně 1,40 milionu obyvatel, což je téměř 50% obyvatel celého Mongolska. Dříve se město jmenovalo Urga, dnešní název Ulánbátar získalo až ve 20. letech 20. století. Ulánbátar znamená v překladu „rudý bohatýr“ a uctívá památku mongolského revolucionáře Süchbátara.
Zajímavostí je, že se jedná pravděpodobně o nejchladnější hlavní město na světě[1], kde průměrná teplota zůstává po 6 měsíců v roce pod bodem mrazu.
Historie
Město bylo založeno v roce 1639 jako hlavní sídlo bogdgegéna, hlavy lámaistů Vnitřního Mongolska. Tehdy se jmenovalo Urga (Hlavní stan) nebo také Ich-chure (Velký klášter). Na přelomu 17. a 18. století vznikla nedaleko kláštera obchodní osada Majmačen. Během několika následujících desetiletí se plocha mezi klášterem a obchodní osadou začala zastavovat. Pro správu Vnějšího Mongolska si mandžuští místodržitelé vybrali město za své sídlo. Vzhledem k jeho strategické poloze mezi Ruskem a Čínou byl dokonce v roce 1861 ve městě otevřen ruský konzulát. V roce 1911 byla za ruské podpory čínsko-mandžuská vláda svržena a vyhlášen autonomní Mongolský stát. Tehdejší Urga byla na relativně krátkou dobu přejmenována na Nijs-lel-chure. Listopad 1919 ale znamenal opětovné obsazení Mongolska čínskými vojsky. Různé boje přetrvaly až do roku 1921, kdy bylo město 6. července osvobozeno revolučními skupinami Süchbátara a Čojbalsana za podpory Rudé armády. V roce 1924 se poprvé sešel Velký lidový chural a vyhlásil Mongolskou lidovou republiku. Tehdy došlo k přejmenování města na dnešní název Ulánbátar. V té době tvořily město hlavně jurty a různé hliněné a dřevěné domky. Mezi nimi vynikaly lámaistické chrámy se zlatými věžemi. Došlo k rozčlenění obyvatel města na lámy, knížata, kupce, řemeslníky, Číňany a Rusy. Vzhledem k velkému vlivu SSSR pokračovala výstavba města podobně jako u ostatních sovětských měst. Osou nové výstavby se stala 20 km dlouhá třída Míru, která protíná město od západu k východu. Podél ní byly postupem času vystavěny moderní výškové budovy s ministerstvy, úřady, obchody i byty. Na centrálním náměstí vyrostl obrovský pomník a mauzoleum Süchbátara, vládní budovy, opera, národní divadlo (1932) a velký hotel Altaj. Centrum města obepíná okružní ulice, navazující na třídu Míru. Podél ní je vystavěno univerzitní městečko (založené v roce 1942) s výzkumnými a vědeckými ústavy, Palácem pionýrů a Palácem sportu. V západní části města najdeme velké panelové sídliště. Jihovýchodně od centra byly vybudovány průmyslové závody.
Současnost
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/39/UlaanBaatar-2009.jpg/440px-UlaanBaatar-2009.jpg)
Po rozpadu Sovětského svazu došlo v Mongolsku k uvolnění politických poměrů a k prvním svobodným volbám. V nich překvapivě opět zvítězili komunisté – tentokrát však jejich mírnější „reformní“ odnož. V roce 1994 byl lámaismus (tibetský buddhismus) prohlášen za státní náboženství. Nejvýznamnějšími průmyslovými obory jsou průmysl obuvnický, kožedělný, potravinářský, strojírenský a hutnický. Město leží na odbočce Transsibiřské magistrály Ulan-Ude – Peking, která spojuje Rusko s Čínou a nazývá se Transmongolská magistrála. Leteckou dopravu zajišťují nové Čingischánovo letiště a staré letiště Bujant Uchá. Ulánbátar působí jako relativně moderní město s velkým množstvím paneláků. Typické jurty ale ve městě najdeme také. Ve městě má sídlo prezident, vláda a mongolský parlament – jednokomorový Velký lidový chural. Město řídí městská rada.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/80/UBpanaroma2.jpg/350px-UBpanaroma2.jpg)
Fotogalerie
- Süchbátarovo náměstí v centru Ulánbátaru
- Třída Míru
- Administrativní členění Ulánbátaru
- Podnebí v Ulánbátaru
- Národní akademické divadlo opery a baletu
- Státní akademické divadlo činohry
- Interiér Národní galerie umění
- Socha Čingischánova generála na Süchbátarově náměstí (za sochou sídlo parlamentu)
Partnerská města
Ankara, Turecko
Bangkok, Thajsko
Bonn, Německo
Denver, USA
Elista, Rusko
Gaziantep, Turecko
Chaj-kchou, Čína
Inčchon, Jižní Korea
Irkutsk, Rusko
Jin-čchuan, Čína
Kazaň, Rusko
Krasnojarsk, Rusko
Moskva, Rusko
Novosibirsk, Rusko
Astana, Kazachstán
Peking, Čína
Pchjongjang, Severní Korea
Soul, Jižní Korea
Strelča, Bulharsko
Tchaj-pej, Tchaj-wan
Tchien-ťin, Čína
Ulan-Ude, Rusko
Odkazy
Reference
- ↑ Chill out in the world’s top 10 coldest capital cities, The Sunday Post
Související články
- Mongolské vojenské muzeum
- Muzeum obětí politických represí v Mongolsku
Externí odkazy
Galerie Ulánbátar na Wikimedia Commons
Slovníkové heslo Ulánbátar ve Wikislovníku
Obrázky, zvuky či videa k tématu Ulánbátar na Wikimedia Commons
- (mongolsky) Oficiální stránky
- (mongolsky) Městská rada Archivováno 9. 5. 2021 na Wayback Machine. oficiální stránky
- (mongolsky) Starosta města oficiální stránky
- (česky) Ulaanbaatar – Pohnuté osudy – článek Jiřího Šímy na Mongolové.cz
Média použitá na této stránce
The national flag of Kingdom of Thailand since September 2017; there are total of 3 colours:
- Red represents the blood spilt to protect Thailand’s independence and often more simply described as representing the nation.
- White represents the religion of Buddhism, the predominant religion of the nation
- Blue represents the monarchy of the nation, which is recognised as the centre of Thai hearts.
Map of Ulaanbaatar, created by Bogomolov.PL; using various mapping resources
Autor: Chongkian, Licence: CC BY-SA 4.0
Mongolian State Academic Theatre of Opera and Ballet, Sükhbaatar, Ulaanbaatar, Mongolia
Autor: Orgio89, Licence: CC BY-SA 4.0
The State Academic Theatre of Drama in Mongolia
Autor: Ulaanbaatour, Licence: CC BY-SA 4.0
The Sukhbaatar Square, downtown Ulaanbaatar, Mongolia
Autor: Zazaa Mongolia, Licence: CC BY-SA 4.0
View of Ulaanbaatar with the Blue Sky Tower.
Sükhbaatar Square in Ulan Bator
(c) [[:Mongolia:User:Orgio89|Orgio89]], CC BY-SA 3.0
Ulaanbaatar city in late spring view from Zaisan mountain.
Autor: Orgio89, Licence: CC BY-SA 4.0
The national gallery of art - Mongolia
Blick auf Ulan Bator 2009 / View on UlaanBaatar 2009
Climate diagram of Ulaanbaatar, Mongolia max. and min. temperature and total precipitations per month
drawn by Miaow Miaow, April 2005Flag of Ulaanbaatar, capital of Mongolia.
Adopted by Citizens' Representatives Khural of the Capital City in 1995. The flag of Ulaanbaatar is charged with the color of the eternal blue sky, and depicts the coat of arms of Ulaanbaatar in the center. Real life example shows proportions of 1:2. See:
[1][2][3][4][5]