Valerij Čkalov
Valerij Pavlovič Čkalov | |
---|---|
![]() | |
Narození | 20. lednajul. / 2. února 1904greg. Čkalovsk |
Úmrtí | 15. prosince 1938 (ve věku 34 let) Moskva |
Místo pohřbení | Hřbitov u Kremelské zdi |
Alma mater | Borisoglebské výcvikové letecké středisko výcviku letové posádky V. P. Čkalova (do 1923) Orenburská vojenská vysoká letecká škola |
Povolání | pilot, testovací pilot, politik a vojenský letec |
Ocenění | Leninův řád (1935) Leninův řád (1936) Hrdina Sovětského svazu (1936) Řád rudého praporu (1937) jubilejní medaile 20 let Dělnicko-rolnické rudé armády (1938) |
Politická strana | Komunistická strana Sovětského svazu |
Děti | Valerija Čkalovová |
Funkce | poslanec Nejvyššího sovětu SSSR |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d0/Chkalov%2C_Stalin_and_Belyakov._August_10%2C_1936.jpg/220px-Chkalov%2C_Stalin_and_Belyakov._August_10%2C_1936.jpg)
Valerij Pavlovič Čkalov (rusky Вале́рий Па́влович Чка́лов; 20. lednajul./ 2. února 1904greg. – 15. prosince, 1938)[1] byl sovětský zkušební pilot, Hrdina Sovětského svazu (1936)[1].
Život
Valerij Čkalov se narodil ve vesnici Vasiljevo (dnes Čkalovsk) v Nižněnovgorodské oblasti v rodině Pavla Grigorjeviče Čkalova, který pracoval v místní státní strojírně. Matka, Irina Ivanovna, žena v domácnosti, zemřela když bylo Valerijovi 6 let.[2] Podle přání otce měl v jeho profesi pokračovat a tak byl ve 13 letech poslán do učení v Čerepovci. Zde však strávil jen krátkou dobu, protože po říjnové revoluci v roce 1917 byla škola uzavřena a tak se Čkalov vrátil do Vasiljeva, kde v místní opravně lodí pomáhal svému otci. Pracoval jako dělník a topič na plovoucím bagru na Volze, nasazen byl v přístavech Kazaň a Kostroma i na soutoku řek Kama a Volha. Pak přešel na parník Bajan, který sloužil k dopravě vojenských jednotek na trase Nižnij Novgorod – Astrachaň. Od roku 1919 dobrovolně sloužil v Rudé armádě v Nižním Novgorodě jako letecký mechanik. V období 1921–1922 se teoreticky připravoval ve vojenské letecké škole v Jegorjevsku. Poté byl jedním z prvních studentů nově založené vojenské letecké školy v Borisoglebsku. Zde také poprvé samostatně letěl se strojem Avro 504. Následně se přestěhoval do Moskvy, kde se mu dostalo výcviku v akrobacii, v roce 1924 zakončil výcvik v Serpuchově, kde kromě jiných učil i Michail Gromov. Od června 1924 Čkalov sloužil v jednotce stíhačů umístěné na Komendantském letišti (Комендантский аэродром) v Leningradě.
V roce 1930 se stal zkušebním pilotem sovětského letectva. Během svého života testoval 70 různých letadel, přitom se zajímal i o leteckou akrobacii. Vyvinul několik nových akrobatických „figur“.
Ve dnech 20. až 22. června 1936 vykonal 9 374 kilometrů dlouhý let s letounem Tupolev ANT-25. Druhým pilotem byl Georgij Bajdukov a navigátorem Alexandr Beljakov.[1] Letěli z Moskvy nad Severním ledovým oceánem až k městu Petropavlovsk-Kamčatskij a ostrov Udd, zpět přes Jakutsk a Nikolajevsk. Let trval 56 hodin a 20 minut.[1] Po tomto letu získal 20. července 1936 vyznamenání Hrdina Sovětského svazu. Později provedli ještě jeden let 12 411 kilometrů dlouhý a trvající 75 hodin a 2 minuty.
Proslavil se 63 hodinovým transpolárním letem (63 hodin a 25 minut, přes 12 000 km)[1] z Moskvy přes severní pól do Vancouveru (stát Washington) ve Spojených státech na tomtéž letounu a se stejnou posádkou. Letci odstartovali 18. června a po 9130 kilometrech přistáli 20. června.
Valerij Čkalov zahynul při testování prototypu letounu Polikarpov I-180, kterému selhal motor.
Ocenění
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/8e/Chkalov_stamp3.jpg/220px-Chkalov_stamp3.jpg)
Valerij Čkalov byl vyznamenán mnoha vysokými státními vyznamenáními. Jeho rodná vesnice Vasiljevo se od roku 1937 jmenuje Čkalovsk. Jméno Čkalov mezi lety 1938 a 1957 neslo i město Orenburg.[1] Po slavném letci byly pojmenovány i ulice v Moskvě, Nižním Novgorodě a dalších městech. Ostrov Udd v Ochotském moři byl v roce 1936 pojmenován jeho jménem.
Jeho jméno nese místní část Kaliningradu Čkalovsk (před rokem 1945/48 Tannenwalde), rovněž jeden z největších leteckých výrobců v Rusku – Novosibirský letecký závod V. P. Čkalova (Новосибирский авиационный завод имени В. П. Чкалова).[3] Jeden ze strategických bombardérů Tu-160 je také pojmenován „Valerij Čkalov“.
Po Valeriji Čkalovovi byly pojmenovány i stanice metra v Moskvě (Čkalovskaja[4]), Nižním Novgorodě, a Petrohradu[5] či monumentální Čkalovské schodiště v Nižním Novgorodě.
Dalšími jsou letecké výcvikové centrum v Lipecku a Státní letecké testovací centrum v Achtubinsku nebo vojenské letiště ruského letectva Čkalovskij poblíž Hvězdného městečka a Ščolkova, lehký křižník Sovětského námořnictva a říční loď na Jeniseji.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4e/Monument_at_the_point_of_death_of_Valeriy_Chkalov.jpg/220px-Monument_at_the_point_of_death_of_Valeriy_Chkalov.jpg)
V roce 2004, u příležitosti 100. výročí narození, vydala Centrální banka Ruské federace emisi 7000 stříbrných dvourublových pamětních mincí. Je na ní zobrazen Čkalovův portrét společně s trasou letu z Moskvy přes severní pól do Vancouveru v roce 1937. Ve stejném roce byla vydána i poštovní známka s obdobným motivem.
Ve městě Vancouver ve státě Washington také od sedmdesátých let existuje Chkalov Drive. Rovněž v Košicích v městské části Barca, v Piešťanech, Ostravě a v pražském Bubenči se nacházejí ulice nesoucí Čkalovovo jméno.
Odkazy
Reference
- ↑ a b c d e f Velká ruská encyklopedie [online]. Ruská akademie věd [cit. 2019-08-06]. Heslo ЧКА́ЛОВ. Dostupné v archivu pořízeném dne 2019-07-22. (rusky)
- ↑ Biografie V. P. Čkalova, stránky muzea www.vchkalov.ru (rusky)
- ↑ Historie závodu NAPO Archivováno 26. 11. 2009 na Wayback Machine., www.napo.ru (rusky)
- ↑ Čkalovskaja www.metro.ru (rusky)
- ↑ Čkalovskaja metro.vpeterburge.ru (rusky)
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Valerij Pavlovič Čkalov na Wikimedia Commons
- (rusky) Životopis
Média použitá na této stránce
Stamps of Russia. Pilots (begining of series). The 100th birth anniversary of test-pilot V.P.Chkalov (1904-1938), 2004
Autor: Sergey Rodovnichenko from Moscow, Russia, Licence: CC BY-SA 2.0
Monument at the point of death of Valeriy Chkalov
Hero of the Soviet Union Valery Pavlovich Chaklov