Viadukt Garabit
Garabitský viadukt | |
---|---|
![]() | |
Základní údaje | |
Stát | ![]() |
Komunikace | railroad line from Béziers to Neussargues |
Přes | Truyère |
Architekt | Gustave Eiffel |
Souřadnice | 44°58′31,44″ s. š., 3°10′37,98″ v. d. |
Parametry | |
Délka | 564,69 m |
Výška | 122 m |
Max. rozpětí | 165 m |
Mapa | |
Další data | |
Kód památky | PA00093539 a PA00093592 |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f3/Garabit.jpg/220px-Garabit.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e8/France_Cantal_Viaduc_de_Garabit_01.jpg/170px-France_Cantal_Viaduc_de_Garabit_01.jpg)
Garabitský viadukt (francouzsky Viaduc de Garabit) je obloukový železniční most, který vede přes řeku Truyère v departementu Cantal ve Francii, na jednokolejné elektrifikované železniční trati Béziers-Neussargues, a patří k předním dílům architekta Gustava Eiffela.
Konstrukční plány a statické výpočty pochází od Maurice Koechlina a Émile Nouguiera. Po 25 let byl nejvyšším železničním mostem světa a je řazen mezi nejvýznamnější mosty 19. století[1].
Most byl postaven v letech 1880 až 1884 Eiffelovou společností na základě jeho návrhu. Stavbu vedl Maurice Koechlin. Otevřen byl v roce 1885. Na stavbě mostu spolupracovala Eiffelova firma Eiffel et Cie. s Léonem Boyerem (1851–1886) a Mauricem Koechlinem (1856–1946). Hlavní nosný parabolický oblouk má rozpětí 165 m a celková délka mostu je 565 m. Výška mostního pilíře je 80 m. Hmotnost zdiva je 3 249 tun, objem zděné části je 18 647 krychlových metrů. Hmotnost použitého železa je 3 326 tun. Most byl natřen narůžovo a na nátěr se spotřebovalo 38 tun barvy. Na stavbě pracovalo až 500 dělníků, jeden z nich se smrtelně zranil.
Ve své době byl most u Garabitu nejvyšším mostem na světě.[2] Náklady na celý projekt byly 3 100 000 franků.[3]
V současné době je stále funkční most turistickým cílem a u řeky jsou dva hotely. Výhled na most je ze silničního mostu přes řeku na silnici D909, kde je také informační tabule a volná plocha pro parkování. Další možností je výhled z úzké silničky D13, která se klikatí se po pravém břehu řeky. Výhled na údolí řeky a most je i z dálničního odpočívadla Garabit na dálnici E11 (A75), kde je také informační středisko, otevřené jen v turistické sezóně. K mostu Garabit se odbočuje z dálnice E11 (A75), exit 30.
Most ve filmu
V roce 1976 si most vybrali producenti pro Cassandřin most ve filmu Přejezd Kassandra.
Reference
- ↑ Gerhard Mehlhorn, Masaaki Hoshino: Brückenbau auf dem Weg vom Altertum zum modernen Brückenbau. In: Handbuch Brücken, Gerhard Mehlhorn (Hrsg.), S. 47, Springer-Verlag Berlin Heidelberg 2007. ISBN 978-3-540-29659-1
- ↑ Harvie, David I. Eiffel: The Genius Who Reinvented Himself. Stroud, Gloucestershire: Sutton, 2006 ISBN 0-7509-3309-7, p.52
- ↑ Le Viaduc de Garabit Archivováno 8. 5. 2012 na Wayback Machine. at www.cantalpassion.com
Související články
- Ponte Maria Pia
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Garabitský viadukt na Wikimedia Commons
Média použitá na této stránce
Autor: GIRAUD Patrick (user Calips), Licence: CC BY-SA 3.0
France Cantal Viaduc de Garabit