William Cowper
William Cowper | |
---|---|
![]() William Cowper na obraze Lemuela Francise Abbotta | |
Narození | 26. listopadu 1731 Berkhamsted, Hertfordshire |
Úmrtí | 25. dubna 1800 (ve věku 68 let) East Dereham, Norfolk |
Příčina úmrtí | edém |
Místo pohřbení | East Dereham, Norfolk |
Povolání | básník |
Národnost | anglická |
Alma mater | Westminsterská škola |
Rodiče | John Cowper[1][2] a Anne Don[1][2] |
Příbuzní | John Cowper[2] (sourozenec) |
![]() | |
![]() | |
![]() | |
![]() | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
William Cowper (26. listopadu 1731 Berkhamsted, Hertfordshire – 25. dubna 1800 East Dereham, Norfolk) byl anglický preromantický básník, jeden z nejpopulárnějších básníků své doby.[3][4]
Život
Narodil se v zámožné rodině anglikánského pastora. Vystudoval Westminsterskou školu v Londýně a poté byl školen pro právnickou kariéru. Své první básně věnoval své sestřenici Theodoře, do které se nešťastně zamiloval, což nikterak nepřispělo k jeho chatrnému duševnímu zdraví (její otec totiž nesouhlasil se svatbou osob tak blízce spřízněných). Roku 1763 mu jeden příbuzný opatřil výnosné místo úředníka ve Sněmovně lordů, ale vyhlídka na to, že má podstoupit veřejný pohovor před komisí, jej rozrušila tak, že se pokusil spáchat sebevraždu a byl poslán na léčení do ústavu Collegium Insanorum v St Albans.[5]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c2/William_Cowper_by_George_Romney.jpg/220px-William_Cowper_by_George_Romney.jpg)
Roku 1765 jej přijal do své domácnosti v Huntingdonu duchovní Morley Unwin se svou ženou Mary. Když Unwin o dva roky později tragicky zemřel po pádu s koně, přestěhoval se Cowper s Mary do blízkého Olney, ke svému příteli, evangelickému duchovnímu Johnovi Newtonovi. Chmurný až fanatický Newton, působil sice na Cowpera značně depresivně, ale výsledkem jejich spolupráce byl svazek chrámových písní Olneyské hymny (Olney Hymns), který byl vydán toku 1779.[6]
Roku 1773 prožil Cowper silný záchvat šílenství, během kterého se opět pokusil o sebevražfu. Začal trpět utkvělou představou, že mu byla odepřena milost boží a že je již odsouzen k věčnému zatracení. Mary Unwinová se o něho s velkou oddanosti starala a po roce se začal zotavovat. Mary jej také povzbuzovala ke světské tvorbě. Roku 1779, poté co se přestěhoval do Londýna, začal psát znovu básně a napsal osm satir na různé náměty. V roce 1781 Cowper potkal okouzlující vdovu jménem lady Austenová, která jej inspirovala k další tvorbě. Jako námět mu z žertu určila pohovku, a tak vznikla báseň Úkol (The Task), směšnohrdinská oslava tohoto kusu nábytku parodující Miltona.[5]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/63/Cowper_Miniature.jpg/220px-Cowper_Miniature.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/db/The_poetical_works_of_William_Cowper._Complete_edition%2C_with_memoir%2C_explanatory_notes%2C_%26c._%281872%29_%2814780970734%29.jpg/220px-The_poetical_works_of_William_Cowper._Complete_edition%2C_with_memoir%2C_explanatory_notes%2C_%26c._%281872%29_%2814780970734%29.jpg)
Roku 1786 se Cowper s Mary Unwinovou přestěhoval do Westonu nedaleko Olney a snažil se uniknout melancholii překládáním Homéra (překlad vyšel roku 1791). Smrt Mary roku 1796 ho uvrhla do hluboké deprese, ze které se již nikdy nevzpamatoval. Tragickým výrazem této části jeho života je pochmurná autobiografická báseň Trosečník (The Castaway), líčící jeho životní utrpení. Zemřel na edém roku 1800 a pohřben je v Kostele svatého Mikuláše v East Derehamu. V tomto kostele je také zobrazen na jedné z vitráží.[7]
Cowper je předním představitel básnické generace mezi Alexanderem Popem a Williamem Wordsworthem. Jeho obrovská popularita hodně souvisela s jeho obhajobu náboženských a humanitárních ideálů, protože velmi soucítil s utlačovanými a trpícími. Významnými rysy jeho poezie je upřímná náboženská vroucnost a silný citový vztah k lidem i zvířatům. Oslavoval venkovský život s jeho tradicemi, čímž vyvořil básnický protějšek k velkoměstské poezii Alexandra Popea.[6] Často je díky svým básním Naděje (Hope) a Když jsem dostal matčin obraz (On Receipt of my Mother's Picture) řazen mezi autory tzv. hřbitovní školy.[8] Některé jeho básně i jeho překlad Homéra trpí těžkopádným stylem, přední misto však zaujímá mezi pisateli dopisů. Jsou spontánní a přirozené a s humorem a milou laskavostí líčí drobné denní události. Souhrnně byly vydány v letech 1979–1986.[5][4]
Výběrová bibliografie
- The Winter Nosegay (1777, Zimní kytička), báseň.
- Olney Hymns (1779, Olneyské hymny), svazek chrámových písní vytvořený společně s Johnem Newtonem určených pro použití v Newtonově venkovské farnosti. Jsou výrazem tzv. evangelického sentimentu (nebo obrození), hnutí v anglikánské církvi požadující návrat k náboženskému emocionalismu jako protest proti osvícenskému racionalismu. Písně se staly velmi popuůární a dočkaly se mnoha vydáních. Obsahují také Cowperovu známou píseň God Moves in a Mysterious Way, His wonders to perform (Bůh tajemně si počíná, své divy konaje), kterou napsal roku 1773 těsně před záchvatem šílenství.[5]
- The Diverting History of John Gilpin (1782, Kratochvilný příběj Johna Gilpina), komická báseň ve formě jarmareční písně založená na veselé venkovské historce.[6]
- Hope (1782, Naděje), báseň.
- Epitaph on a Hare (1782, Epitaf zajíce), báseň.
- Verses supposed to be written by Alexander Selkirk, during his Solitary Abode in the Island of Juan Fernandez (1782, Verše, které mohl psáti Alexandr Selkirk v době své samoty na ostrově Juan Fernandez), báseň.
- Poems by William Cowpe (1782, Básně William Cowpera), sbírka básní, další vždy oproti předcházejícím rozšířená vydání jsou z let 1786, 1794–1795, 1798 a 1800.[4]
- The Rose (1783, Růže), báseň.
- The Task (1785, Úkol), rozsáhlejší báseň v blankversu, zdařilé splnění úkolu, který mu dala jeho přítelkyně lady Austenová, aby napsal báseň na svou pohovku. Báseń, zpočátku směšnohrdinská oslava tohoto kusu nábytku a parodující Johna Miltona, přechází postupně od pohovky k venkovu, objevuje se v ní satira na města a jejich korumpující přepych a oslava venkovského i vesnického života.[6]
- The Morning Dream (1788, Raní sen), báseň.
- The Negro's Complaint (1788, Černochova stížnost), báseň o otroctví z pohledu otroka nasaná na podporu abolicionismu.
- On Receipt of my Mother's Picture (1790, Když jsem dostal matčin obraz), báseň.
- Yardley Oak (1791, Yardleyský dub), báseň.
- To Mary (1793, Marii), jedna z nejvroucnějších autorvých básní věnovaná Mary Unwinové.[5]
- The Castaway (1803, Trosečník), pochmurná autobiografická báseň napsaná roku 1799 a vydaná posmrtně, ve které básník srovnával svůj osud s námořníkem, který byl smeten bouří z lodi do moře a přes všechnu snahu jeho druhů a přes svou statečnou vytrvalost musel utonout, protože se nezjevily boží hlas a světlo, aby jej zahránily.[6]
- The Works of William Cowper (1833–1837, Díla Williama Cowpera), souborné vydání autorova díla uspořádané Robertem Southeym.
Česká vydání
Ukázky z Cowperova díla jsou obsaženy v atologii Moderní básníci angličtí (Praha: Josef R. Vilímek 1898) v překladu Jaroslava Vrchlického.
Odkazy
Reference
- ↑ a b Darryl Roger Lundy: The Peerage.
- ↑ a b c Kindred Britain.
- ↑ PROCHÁZKA, Martin, STŘÍBRNÝ, Zdeněk a kol. Slovník anglických spisovatelů. Libri: Praha 2003, druhé doplněné vydání. S. 216-217.
- ↑ a b c William Cowper - Poetry Foundation
- ↑ a b c d e CRAIG, Harding a kol: Dějiny anglické literatury II. Praha: SNKLU 1963, S. 120-121.
- ↑ a b c d e STŘÍBRNÝ, Zdeněk.Dějiny anglické literatury I. Praha: Academia 1977, S. 341-342.
- ↑ William Cowper - Poets' Graves
- ↑ HUFF, James Orton. The Graveyars School of Poets. University of Illinois 1911. S. 77.
Externí odkazy
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je William Cowper
Obrázky, zvuky či videa k tématu William Cowper na Wikimedia Commons
Autor William Cowper ve Wikizdrojích
Autor William Cowper ve Wikizdrojích (anglicky)
Osoba William Cowper ve Wikicitátech
Osoba William Cowper ve Wikicitátech (anglicky)
- (anglicky) About William Cowper - Poets.org
- (anglicky) Cowper and Newton Museum
- (česky) báseň Válcovna - překlad Václava Z. J. Pinkavy
Média použitá na této stránce
Thomas Greene???, by George Romney (died 1802), given to the National Portrait Gallery, London in 1894. See source website for additional information.
This set of images was gathered by User:Dcoetzee from the National Portrait Gallery, London website using a special tool. All images in this batch have been confirmed as author died before 1939 according to the official death date listed by the NPG.Blake - William Cowper, Miniature in Watercolour on Vellum, for William Hayley, after Romney 1792 Portrait
Autor: Cowper, William, 1731-1800, Licence: No restrictions
Identifier: poeticalwor00cow (find matches)
Title: The poetical works of William Cowper. Complete edition, with memoir, explanatory notes, &c. ..
Year: 1872 (1870s)
Authors: Cowper, William, 1731-1800
Subjects:
Publisher: London, F. Warne and co. New York, Scribner, Welford and Armstrong
Contributing Library: The Library of Congress
Digitizing Sponsor: The Library of Congress
View Book Page: Book Viewer
About This Book: Catalog Entry
View All Images: All Images From Book
Click here to view book online to see this illustration in context in a browseable online version of this book.
Text Appearing Before Image:
sully and eclipseThe charms of nature. ?Tis the cruel gripeThat lean hard-handed Poverty inflicts,The ho)3e of better things, the chance to win,# The wish to shine, the thirst to be amused, That at the sound of Winters hoary wing,Unpeople all our counties, of such herdsOf fluttering, loitering, cringing, begging, looseAnd wanton vagrants, as make London, vastAnd boundless as it is, a crowded coop. Oh thou, rerort and mart of all the earth,Chequerd with all complexions of mankind,And spotted with all crimes ; in which I seeMuch that I love, and more that I admire,And all that I abhor; thou freckled fair,That pleases and yet shocks me, I can laughAnd I can weep, can hope and can despoud,Feel wrath and pity, when I think on thee !Ten righteous would have saved a city once,And thou hast many righteous.—Well for theeThat salt preserves thee ; more corrupted else,And therefore more, obnoxious at this hour,Than Sodom in her day had power to be,For whom God heard his Abraham plead in vain.
Text Appearing After Image:
Hark! t is the twanging horn ! Oer yonder bridge,That with its wearisome but needful lengthBestrides the wintry flood, in which the moonSees her unwrinkled face reflected bright,He comes, the herald of a noisy world. The Task—The Winter Evening TILE TASK—THE WINTER EVENING. 273 BOOK IV.—THE WINTER EVENING. ARGUMENT. .: o post comes in—The newspaper is read—The world contemplated at a distance—Address to winter—The rural amusements of a winter evening compared with thefashionable ones—Address to evening—A brown study—Fall of snow in the evening—The waggoner—A poor family piece—The rural thief—Public-houses—The multi-tude of them censured—The farmers daughter: what she was ; what she is—Thesimplicity of country manners almost lost—Causes of the change—Desertion of thecountry by the rich—Neglect of magistrates—The militia principally in fault—Thenew recruit and his transformation—Reflection on bodies corporate—The love ofrural objects natur
Note About Images
(c) John Salmon, CC BY-SA 2.0
St Nicholas Church, Dereham, Norfolk - Window Depicting William Cowper