Zdeněk Neubauer
prof. RNDr. PhDr. Zdeněk Neubauer, CSc. | |
---|---|
![]() prof. Zdeněk Neubauer (2014) | |
Narození | 30. května 1942 Brno ![]() |
Úmrtí | 5. července 2016 (ve věku 74 let) Praha ![]() |
Pseudonym | Jan Pravda |
Povolání | biolog, filozof, pedagog, esejista a vysokoškolský učitel |
Alma mater | Univerzita Karlova v Praze |
Témata | filozofie, biologie a epistemologie |
Ocenění | Cena VIZE 97 (2001) Cena Toma Stopparda (2008) Cena VIZE 97 |
Rodiče |
|
Příbuzní |
|
![]() | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Zdeněk Neubauer (30. května 1942 Brno – 5. července 2016 Praha[1][2]) byl český křesťan, filozof a biolog. Je považován za jednoho z nejvýznačnějších zastánců postmoderního myšlení ve vědě v České republice[3]; za své antiscientistické postoje byl kritizován klubem skeptiků Sisyfos.[4] Přesvědčení o tom, že subjektivita je tím nejpůvodnějším lidským prožitkem, a také tím nejpřirozenějším,[5] jej vedlo ke kladnému hodnocení filozofického odkazu subjektivisty Ladislava Klímy.
Osobní život
Studoval biologii na Přírodovědecké fakultě Univerzity Karlovy v Praze a filozofii na Filozofické fakultě téže univerzity, koncem 60. let strávil tři roky na studijním pobytu v italské Neapoli. V roce 1970 získal titul doktor přírodních věd (RNDr.) a rok později titul doktor filozofie (PhDr.).
V sedmdesátých letech pracoval v laboratořích Přírodovědecké fakulty Univerzity Karlovy, později jako programátor. Významně se podílel na neoficiálních a polooficiálních seminářích, přednáškách, sbornících věnovaných filozofii, vědě, technice, přírodě.
Od roku 1990 přednášel na Katedře filozofie a dějin přírodních věd Přírodovědecké fakulty UK, v letech 1990 až 1996 byl vedoucím katedry. V roce 1991 se stal docentem obecné biologie, v roce 1992 pak profesorem; obě řízení absolvoval na 3. lékařské fakultě Univerzity Karlovy.
Soukromý život
Švagrem Zdeňka Neubauera byl český filozof, disident a politik Václav Benda, manžel sestry Kamily, jeho otcem Zdeněk Neubauer, představitel brněnské normativní právní školy.
Dílo
Ve svém díle se zabýval zejména epistemologií, vztahy mezi vědou a filozofií, hermetismem, křesťanskou filozofií, ale „odbíhal“ též k literatuře či jazykovědě. Jeho originální myšlení ovlivnilo mnoho přímých i nepřímých žáků a spolužáků, filozofů, vědců či umělců[zdroj?]. Z jeho vědecké dráhy je ceněn objev tzv. „genového přepínače“,[6] resp. objev estetiky bakteriálních kolonií. Podílel se na Čtvrtcích v pražské Viničné ulici, na Letní filozofické škole či na Ekologických dnech Olomouc[7].
Ocenění
V roce 2001 se stal laureátem Ceny Nadace Dagmar a Václava Havlových VIZE 97.[8]
Bibliografie (výběr)
- Faustova tajemná milenka (1990)
- O cestách tam a zase zpátky (1990)
- Nový areopág (1992)
- Přímluvce postmoderny (1994)
- O přírodě a přirozenosti věcí (1998)
- Golem a jiná vyprávění o podivuhodných setkáních (1998)
- Deus et natura (1999)
- Biomoc (2002)
- Slabikář hermetické symboliky a čítanka tarotu – (spolu s Jakubem Hlaváčkem) (2003)
- O Sněhurce aneb cesta za smyslem bytí a poznání (2004)
- Skrytá pravda země – (spolu s Tomášem Škrdlantem) (2004)
- O svatém Františku aneb zrození ducha novověku (2006)
- O počátku, cestě a znamení časů (2007)
- Mystéria křesťanská aneb o kosmogonickém tajemství Velikonoc (2009)
- O čem je věda? Mikuláš Kusánský / Trialogus de possest (2009)
- O pokladu v srdci Evropy. Jedna z cest k duchovnímu bohatství obrazů Vyšebrodského oltáře (2011)
- Rozkvétání ibišku. Poznámky k eidetické biologii (2014)
- Boschův triptych v zrcadle Písma. „Zahrada pozemských rozkoší“, nebo „Třetí den stvoření? (2016)
- Zdeněk Neubauer, Ladislav Kováč: Listy o biologii. Korespondence Ladislav Kováč – Zdeněk Neubauer 1975-1990 a další texty (2019)
Odkazy
Reference
- ↑ Zemřel přední český filosof a biolog Zdeněk Neubauer. Bylo mu 74 let. Lidovky.cz [online]. 2016-07-06 [cit. 2016-07-06]. Dostupné online.
- ↑ Zdeněk Neubauer (1942 2016). Pokus o upřímný nekrolog | REFLEXE - filosofický časopis. www.reflexe.cz [online]. [cit. 2017-07-31]. Dostupné online.
- ↑ Zpravodaj Sisyfos 3/98 - Postmodernismus a veda. www.sisyfos.cz [online]. [cit. 2018-01-08].
- ↑ Postmodernismus [online]. Sisyfos [cit. 2021-09-25]. Dostupné online.
- ↑ NEUBAUER, Zdeněk. O Sněhurce aneb cesta za smyslem bytí a poznání. Praha: Malvern, 2004. 287 s. ISBN 80-86702-02-2. S. 162.
- ↑ O nepsaných pravidlech, (epigenetické) paměti a (lidském) zapomínání. vesmir.cz [online]. [cit. 2022-03-23]. Dostupné online.
- ↑ EDO. www.ekologickednyolomouc.cz [online]. 2022-09-18 [cit. 2022-11-10]. Dostupné online.
- ↑ Nositelé Ceny Nadace Dagmar a Václava Havlových VIZE 97 Archivováno 11. 10. 2013 na Wayback Machine. na www.vize.cz
Literatura
- HANUŠ, Jiří. Malý slovník osobností českého katolicismu 20. století s antologií textů. Brno: Centrum pro studium demokracie a kultury, 2005. 308 s. ISBN 80-7325-029-2.
Související články
- Relativistická filozofie
- www.postoj.sk, Igor Smelý - Pocta Zdenkovi Neubauerovi / Lectio Neubaueriana, 25.9.2021
Externí odkazy
Osoba Zdeněk Neubauer ve Wikicitátech
- Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Zdeněk Neubauer
Média použitá na této stránce
Vlajka České republiky. Podoba státní vlajky České republiky je definována zákonem České národní rady č. 3/1993 Sb., o státních symbolech České republiky, přijatým 17. prosince 1992 a který nabyl účinnosti 1. ledna 1993, kdy rozdělením České a Slovenské Federativní republiky vznikla samostatná Česká republika. Vlajka je popsána v § 4 takto: „Státní vlajka České republiky se skládá z horního pruhu bílého a dolního pruhu červeného, mezi něž je vsunut žerďový modrý klín do poloviny délky vlajky. Poměr šířky k její délce je 2 : 3.“