Zkouška tvrdosti podle Brinella
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/de/BrinellHardness.svg/220px-BrinellHardness.svg.png)
Zkouška tvrdosti podle Brinella je měření tvrdosti materiálů podle švédského inženýra Johana Augusta Brinella, která patří mezi statické zkoušky tvrdosti materiálu. Způsob jejího provedení je popsán a ujednocen normou ČSN EN ISO 6506-1 . Princip spočívá ve vnikání zkušebního tělesa - indentoru - kulového tvaru do zkoumaného materiálu a následného zjištění průměru vtisku. Tvrdost podle Brinella se označuje akronymem HB (Brinell hardness). Jestliže je pro měření použita kulička z kalené oceli, označuje se metoda ve zkratce HBS. Ta je vhodná pro měkčí materiály. Je-li třeba měřit materiály větší tvrdosti, pak se použije kulička ze slinutých karbidů, označení takové zkoušky je potom HBW. Obecně se však Brinellova metoda používá na materiály měkké a středně tvrdé.
U zkoušení tvrdosti dřeva je typickým testem ocelová kulička o průměru 10 milimetrů jako indentor tlačená silou 1000 N u tvrdých dřevin, 500 N u středně tvrdých a 100 N u měkkých.
Tvrdost se měří podle vzorce:
kde:
- F = Síla působící na indentor (kg)
- D = průměr kuličky (mm)
- d = průměr otlačené plochy (mm), bere se průměr ze dvou navzájem kolmých měření (d1 a d2)
- D = průměr kuličky (mm)
Další metody mechanického zkoušení materiálů
- Jankova metoda
- Metoda Vickersova
- Metoda Rockwellova
- Metoda Shoreho
- Metoda Knoopova
- Metoda Grodzinského
- Poldi kladívko
- Zkoušky tlakem
- Zkoušky tahem
Související články
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Zkouška tvrdosti podle Brinella na Wikimedia Commons
- Odvozené technologické vlastnosti - Ústav nauky o dřevě[nedostupný zdroj]
- Zkouška tvrdosti podle Brinella – conVERTER
Média použitá na této stránce
Autor:
- BrinellSkizze.jpg: Lokilech
- derivative work: Nerdture (talk)
Brinell Hardness Test