Zkouška tvrdosti podle Rockwella
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/fd/Dureza_rockwell.png/220px-Dureza_rockwell.png)
Zkouška tvrdosti podle Rockwella patří mezi statické zkoušky tvrdosti materiálu. Způsob jejího provedení je popsán a ujednocen normou ČSN EN ISO 6508-1. Princip: zkušební těleso - indentor - vlivem přesně stanoveného zatížení vniká do zkoumaného materiálu, přičemž se z míry deformace povrchu tohoto materiálu (měří se hloubka vtisku zkušebního tělíska) určuje jeho tvrdost. Zatížení se provádí jako předběžné a celkové. Předběžné zatížení je z důvodu minimalizace vlivu pružnosti materiálu.
Značení a provedení jednotlivých druhů zkoušek podle Rockwella
- HRA - indentorem je diamantový kužel s vrcholovým úhlem 120 °, zkouška probíhá při zatěžování silou 588 N
- HRB - indentorem je kalená kulička o průměru cca 1,6 mm, zkouška probíhá při zatěžování silou 980 N
- HRC - indentorem je opět diamantový kužel, v tomto případě zkouška probíhá při zatěžování silou 1471 N
HRA je nejméně invazivní metoda vhodná pro testování křehkých materiálů a tenkých vrstev, HRB se testují měkké a středně tvrdé materiály, HRC pak tvrdé materiály.
Menší zatížení používají stupnice Super Rockwell. Velikosti zatížení jsou 15 - 30 - 45kg. V závislosti na použitém vnikacím tělísku se označují jako N (diamantový kužel) resp.T (kulička 1,587mm). Označení stupnice Super Rockwell je tedy například HR15N kde 15 je velikost celkového zatížení.
Další metody mechanického zkoušení kovů
- Metoda Brinellova
- Metoda Vickersova
- Metoda Knoopova
- Metoda Grodzinského
- Zkoušky tlakem
- Zkoušky tahem
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Zkouška tvrdosti podle Rockwella na Wikimedia Commons
- Zkouška tvrdosti podle Rockwella – conVERTER
- Seminář 'Lokální Mechanické Vlastnosti'
Média použitá na této stránce
Autor: https://commons.wikimedia.org/wiki/User:Bloody_Guardian, Licence: CC BY-SA 4.0
Muestra del funcionamiento del ensayo Rockwell