Zmaj Fizir FP-2
Zmaj Fizir FP-2 | |
---|---|
![]() Fizir FP-2 | |
Určení | cvičný letoun |
Výrobce | Zmaj Zemun |
Šéfkonstruktér | Rudolf Fizir, Dušan Stankov |
První let | 1933 |
Zařazeno | 1933 |
Vyřazeno | 1947 |
Uživatel | Království Jugoslávie |
Výroba | 1936–1945 |
Vyrobeno kusů | 81 |
Vyvinuto z typu | Zmaj Fizir FN |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/83/Fizir_FP-1.jpg/220px-Fizir_FP-1.jpg)
Zmaj Fizir FP-2 (cyrilicí: Змај Физир ФП-2, Fizir Přechodný) byl jugoslávský jednomotorový dvoumístný dvouplošník. Navrhli jej Rudolf Fizir a Dušan Stankov v roce 1933. Výroba byla prováděna v jugoslávské letecké továrně Fabrika aeroplana i hidroplana Zmaj AD v Zemunu mezi lety 1936–1945.[1]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/fb/Zmaj_Fizir_FP-2_a_Walter_Pollux_II_%281934%29.jpg/220px-Zmaj_Fizir_FP-2_a_Walter_Pollux_II_%281934%29.jpg)
Vznik a vývoj
V roce 1933 se velení Jugoslávského královského letectva (YRAF, anglicky: Yugoslav Royal Air Force, srbsky: Zrakoplovstvo vojske Kraljevine Jugoslavije) rozhodlo nahradit zastarávající cvičná letadla (Hansa-Brandenburg C.I., Fizir F1V), moderními školními letadly. Společnost Zmaj už v roce 1931 sice navrhla a vyrobila prototyp cvičného dvouplošníku Zmaj Fizir FP-1 pro přechodný výcvik pilotů (výr. č. 601) s motorem Walter NZ-120 R[2], který byl licenčně vyráběn v bělehradské pobočce a.s. Walter u společnosti Svetozar Vlajkovič i komp., Rakovica.[3] Tento letoun by nesplňoval všechny požadavky stanovené YRAF a navíc v roce 1932 havaroval na bělehradském letišti. V důsledku toho konstruktéři, inženýři Rudolf Fizir a Dušan Stankov provedli úpravy Fizir FP-1, a tak se v roce 1934 zrodil letoun Zmaj Fizir FP-2.[4][5]
Konstruktéři se rozhodli pro koncepci dvouplošníku, i když letectvo YRAF preferovalo dolnokřídlý jednoplošník (vzhledem k trendu ve vývoji moderních bojových letounů). Nakonec byl tento koncept přijat, nového přechodového školního letadla. Prototyp Zmaj Fizir FP-2 (Fizir Prelazni, Fizir Přechodný) se sedmiválcovým hvězdicovým motorem Gnome-Rhône 7K (Société des Moteurs Gnome et Rhône) o výkonu 257 kW (350 hp)[6] byl dokončen a na konci roku 1933 byl letoun zalétán poručíkem, ing. Pavlem Bauerem. Následovaly další zkušební lety do roku 1934, ve kterých letadlo vykázalo dobré výsledky.[7] Po určitou dobu zůstalo toto letadlo hlavním výcvikovým letounem jugoslávského letectva.[8]
Zmaj rovněž zkoušel během roku 1934 modifikovaný Zmaj Fizir FP-2 s československým hvězdicovým, vzduchem chlazeným, devítiválcovým motorem Walter Pollux II o výkonu 250 kW (340 k), který od roku 1932 vyráběla A.S. Walter, továrna na automobily a letecké motory, ale výsledky s tímto slabším motorem nebyly uspokojivé resp. vymizel problém se zajišťováním motorů Gnome et Rhône.[4][5]
Továrna Zmaj nabídla 22. května 1936 královskému námořnictvu hydroplán Zmaj Fizir FP-2H s motorem Gnome-Rhone K-9, ale projekt nebyl přijat.[9]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/25/Gnome-Rh%C3%B4ne_7K_Titan_Major.jpg/220px-Gnome-Rh%C3%B4ne_7K_Titan_Major.jpg)
Popis letounu
Zmaj Fizir FP-2 byl dvoumístný jednomotorový dvouplošník s vzduchem chlazeným sedmiválcovým hvězdicovým motorem Gnome-Rhône 7K 257 kW/350 k. Mezi křídly byla na každé straně dvojice vzpěr. Na horních a dolních křídlech byly klapky. Dvoukolový podvozek měl tuhou nápravu a pro odpružení byly použity pryžové provazce. Trup a křídla byly potaženy plátnem.[9]
Letadlo představovalo klasickou „jugoslávskou konstrukční školu“ – dvoumístné, dvě křídla, konstrukce z masivního dřeva a ladný aerodynamický tvar. Letadlo bylo snadno létatelné, bylo stabilní za letu a do velké míry bylo necitlivé na případné chyby pilotů.[10]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/da/Walter_Pollux_II_%281934%29.jpg/220px-Walter_Pollux_II_%281934%29.jpg)
Použití
Od roku 1936 do roku 1941 bylo pro Jugoslávské královské letectvo (YRAF) vyrobeno a využíváno 66 letadel tohoto typu. Letouny byly používány pro výcvik vojenských pilotů. První série 20 těchto letadel (v.č. 602–621)[3] byla dodána do YRAF na začátku roku 1936 a byla okamžitě zavedena do 1. a 2. pilotní školy. Od roku 1938 do roku 1940 bylo dodáno dalších 45 letadel (v.č. 622–666).[3] Všechny tři série letadel byly vybaveny stejně, s výjimkou pěti letadel z třetí série, která byla vybavena pro lety bez vidu (podle přístrojů).[11] Tato upravená letadla měla nový pilotní panel se zařízením Zemun Teleoptik (podobně jako u letounu Rogožarski PVT).
Letadla Zmaj Fizir FP-2 byla použita v dubnové válce, kdy se Jugoslávie bránila napadení nacistickým Německem, fašistickým Italským královstvím a Maďarským královstvím. Italové zajali 13 letadel FP-2 Zmaj Fizir a společně s letadly Rogožarski PVT je používali od května 1941 do června 1943 proti povstalcům v Černé Hoře a Albánii. Němci zajali 15 letounů Zmaj Fizir FP-2 na letišti Butmir v Sarajevu (IATA: SJJ, ICAO: LQSA) a předali je svým spojencům, Nezávislému státu Chorvatsko, kde je používali po celou válku, počínaje rokem 1941.[12] V Chorvatsku byly letouny použity nejen pro výcvik, ale také pro boj proti partyzánům. Protože letadlo nebylo ani zdaleka nové a dodávky náhradních dílů z továrny skončily v roce 1941, počet provozuschopných FP-2 se snižoval a v roce 1944 měli Chorvati v letovém stavu pouze tři letadla tohoto typu.[8] Celkem však použilo Chorvatsko 23 letounů FP-2,[13] 15 darovaných nacistickým Německem v roce 1941 a 8 vyrobených továrnou Zmaj v letech 1943–4.
Za války jeden letoun (číslo 6822) přeletěl v roce 1944 k jugoslávským partyzánům (Partizanska Eskadrila NOVJ) a byl zařazen do styčné letky vytvořené 18. srpna 1944 na ostrově Vis. Další letoun přeletěl v dubnu 1945 k partyzánům na mostarskou letku z letiště Borongaj (Borongaj aerodrom) v Záhřebu. Letoun byl využíván až do 9. května 1945, kdy byl zničen. Z bosenských letišť byly koncem roku 1944 převedeny k jugoslávským partyzánům čtyři letouny s posádkou.[14] Když pak akce Národně-osvobozenecké armády Jugoslávie (Josip Broz Tito) ale i příslušníků četnické, monarchistické armády (Dragoljub Mihailović, Jugoslávské vojsko ve vlasti) dostaly aktivní podporu od Rudé armády a ostatních spojenců, několik dalších FP-2 padlo do rukou Jugoslávců. Nově získané letouny byly přiřazeny na samostatnou velitelskou letku se sídlem v Mostaru a navázaly spojení mezi jednotkami jugoslávské armády. Do konce války přežilo sedm FP-2.[8]
Pátá série Zmaj Fizir FP-2 (15 letadel objednaných v roce 1940) nebyla dokončena před začátkem dubnové války. Na začátku roku 1943 bylo Němci povoleno pokračovat ve výrobě páté série pro chorvatské letectvo, ale do 22. října 1944 (den osvobození Zemunu, kde sídlila společnost Zmaj, Národně-osvobozeneckou armádou Jugoslávie a Rudou armádou) bylo dodáno pouze 8 letadel. Posledních 7 letadel bylo dokončeno a předáno po osvobození letectvu pro použití novou jugoslávskou armádou. Celkový počet vyrobených letadel FP-2 Zmaj Fizir tedy činil 81.[5]
Všechna letadla tohoto typu, která přežila druhou světovou válku, byla zahrnuta do armádního letectva jugoslávské armády a létala tam až do roku 1947. V poválečném registru bylo zahrnuto 12 letadel Zmaj Fizir FP-2 (jak nově dokončených, tak zachráněných z války). Zbytky jednoho z těchto letounů jsou uchovávány v bělehradském Muzeu jugoslávského letectví.[1]
Varianty
- Zmaj Fizir FP-1 – prototyp s motorem Walter NZ-120 R
- Zmaj Fizir FP-2 – sériový letoun se 7válcovým hvězdicovým motorem Gnome-Rhône 7K (Société des Moteurs Gnome et Rhône) o vzletovém výkonu 280 kW (380 k)
- Zmaj Fizir FP-2 (Pollux) – prototyp devítiválcovým motorem Walter Pollux II o výkonu 250 kW (340 k) (1 letoun, 1934)
- Zmaj Fizir FP-2H – prototyp hydroplánu s motorem Gnome-Rhone K-9 (1 letoun, 1936)
Uživatelé
Království Srbů, Chorvatů a Slovinců (Království Srbů, Chorvatů a Slovinců)
- Jugoslávské královské letectvo (Jugoslovensko Kraljevsko Ratno Vazduhoplovsto)
Chorvatsko
- Letectvo nezávislého státu Chorvatsko (23 letounů z Jugoslávského královského letectva)
Italské království
- Regia Aeronautica (13 letounů z Jugoslávského královského letectva)
Jugoslávie – po II. světové válce
Specifikace
Technické údaje
- Posádka: 2
- Rozpětí: 10,80 m
- Délka: 7,90 m
- Výška: 2,90 m
- Nosná plocha: 28,80 m2
- Plošné zatížení: 50,4 kg/m2
- Hmotnost prázdného letounu: 740 kg
- Vzletová hmotnost: 1 450 kg
- Pohonná jednotka: 1× pístový, vzduchem chlazený, sedmiválcový hvězdicový motor Gnome-Rhône 7K Titan Major
- nominální, jmenovitý výkon: 257 kW (350 k) při 2000 ot/min
- maximální, vzletový výkon: 280 kW (380 k)
- Vrtule: dvoulistá dřevěná
Výkony
- Maximální rychlost: 238 km/h
- Cestovní rychlost: 205 km/h
- Přistávací rychlost: km/h
- Dostup: 6 800 m
- Dolet: 580 km
Odkazy
Reference
V tomto článku byl použit překlad textu z článku Fizir FP-2 na anglické Wikipedii.
- ↑ a b -, Dušan. Fizir FP-2 (srbsky) [online]. vazduhoplovnetradicijesrbije.rs, 2014-03-22 [cit. 2020-02-28]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2020-01-08.
- ↑ Bulletin Walter, Vol. 1935, No. 1-2 (Januar), p. 16, Publisher: Akciová společnost Walter, továrna na automobily a letecké motory, Praha XVII, Jinonice in Státní oblastní archiv v Praze (State Regional Archives in Prague), Archivní 4, 149 00 Praha 4, Fond Walter, a.s., No. NAD 1914
- ↑ a b c Yugoslavia Air Force, Aircraft Types, Fizir FP-2 [online]. aeroflight.co.uk [cit. 2020-02-28]. Dostupné online.
- ↑ a b PETROVIČ, Organ. Vojni aeroplani Kraljevine SHS/Jugoslavije (Deo II: 1931–1941), Vojenská letadla Království Jugoslávie (část II: 1931–1941), srbsky. Let. Beograd: Březen 2004, roč. 2004, čís. 3.
- ↑ a b c JANIĆ, Čedomir; PETROVIĆ, Organ. Век авијације у Србији 1910-2010, Historie letectví v Srbsku 1910–2010, 225 významných letadel (srbsky). Beograd: Aerokominikacije, 2010. ISBN 978-86-913973-0-2.
- ↑ Gnome & Rhône, motores Série K (španělky) [online]. dev.museesafran.com [cit. 2020-02-28]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2014-10-06.
- ↑ Zmaj Fizir FP-1 / FP-2 [online]. all-aero.com [cit. 2020-02-28]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2020-02-28.
- ↑ a b c d Fizir FP (rusky) [online]. Уголок неба (airwar.ru), 2016 [cit. 2020-02-28]. Dostupné online.
- ↑ a b OŠTRIĆ, Š. Физир прелазни ФП-2, Fizir přechodný FP-2 (srbsky). Front. Beograd: 1. června 1984, roč. 1984, čís. 1349.
- ↑ -, Tomas. Zmaj Fizir FP-2 (španělsky) [online]. lasegundaguerra.com (Segunda Guerra Mundial), 2013-12-03 [cit. 2020-02-28]. Dostupné online.
- ↑ ILIĆ, V. Škole vojnog vazduhoplovstva Kraljevine SHS/Jugoslavije, Školy leteckých sil Království Jugoslávie. Let. Beograd: Březen 2004, roč. 2004, čís. 3.
- ↑ MIKIĆ, V. Зракопловство НДХ 1941 - 1945, Letectví NDH 1941 - 1945 (srbsky). Beograd: ВИИВЈ (VIIVJ), 2000 [cit. 2020-02-28].
- ↑ Aircraft of the Croatian Air Force [online]. axishistory.com [cit. 2020-02-28]. Dostupné online.
- ↑ Jugoslovenski avion ZMAJ-FIZIR FP 2 [online]. mycity-military.com, 2011-06-03 [cit. 2020-02-28]. Dostupné online.
- ↑ AUBRECHT, Richard. Zmaj Fizir FP.2 [online]. Nelahozeves: Občanské sdružení valka.cz, 2011-10-18 [cit. 2020-02-28]. Dostupné online.
Související články
- Fizir F1V
- Zmaj Fizir FN
- A.S Walter, továrna na automobily a letecké motory, Praha - Jinonice
- Walter Pollux II
Literatura
- (srbsky) MIKIĆ, С.: Историја југословенског ваздухопловства (Dějiny jugoslávského letectví), č. D. Gregorić, Bělehrad, 1933
- (anglicky) GREY, C.G. (1972). Jane's All the World's Aircraft 1938. London: David & Charles. str. 47d–48d. ISBN 0715-35734-4
- (anglicky) GUNSTON, Bill. (1989). Světová encyklopedie leteckých motorů (2. vydání). Wellingborough: Patrick Stephens Ltd. 95. ISBN 1-85260-163-9
- (anglicky) Encyclopedia of World Aircraft, Prospero Books, ISBN 1-894102-24-X
- Zmaj Fizir F.P.2, Letectví a kosmonautika, č. 8/2014 (2014-08-06), MAGNET PRESS, SLOVAKIA s.r.o., s. 70–71
- (srbsky) VELJOVIĆ, Ž.; Pet decenija Zmaja (Pět desetiletí Zmaje), IPM Zmaj Zemun, 1972
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Zmaj Fizir FP-2 na Wikimedia Commons
- Walter Jinonice
- (srbsky) Ikarbus – historie na ikarbus.rs
- (anglicky) Fizir FP2 s italskou kamufláží na flickr.com
- (rusky) Zmaj Fizir F.P.2 na aviamor.net
- (bosensky) Fizir prelazni FP-2 na paluba.info
Média použitá na této stránce
Všeslovanská vlajka shválena na všeslovanské konvenci v Praze v roku 1848
Autor: F l a n k e r, Licence: CC BY-SA 2.5
Při zobrazení tohoto souboru lze snadno přidat orámování
Flag of the Socialist Federal Republic of Yugoslavia (1946-1992).
The design (blazon) is defined in Article 4 of the Constitution for the Republic of Yugoslavia (1946). [1]
Gnome-Rhône 7K Titan Major
A Fzir FP-2 of the Royal; Yugoslavian Air Force
Všeslovanská vlajka shválena na všeslovanské konvenci v Praze v roku 1848
The flag of the Independent State of Croatia
Zmaj Fizir FP-2 a Walter Pollux II (1934)
Fizir FP-1 s motorem Walter NZ-120 R (1933)
letecký motor Walter Pollux II (1934)