Václav Šidlík
Václav Šidlík | |
---|---|
![]() Václav Šidlík | |
Narození | 23. listopadu 1884 Úhonice ![]() |
Úmrtí | 17. května 1952 (ve věku 67 let) Nouzov ![]() |
Místo pohřbení | Olšanské hřbitovy |
Vojenská kariéra | |
Hodnost | brigádní generál |
Doba služby | 1917-1939 |
Sloužil | ![]() |
Složka | Československé legie ve Francii |
Války | První světová válka |
Bitvy | bitva u Zborova |
Vyznamenání | Řád čestné legie Československý válečný kříž 1914–1918 Československá revoluční medaile Válečný kříž 1939–1945 Medaile Vítězství Řád svatého Sávy Československý válečný kříž 1939 Kříž svatého Jiří |
![]() |
Václav Šidlík (23. listopadu 1884 Úhonice[1] – 17. května 1952 Nouzov) byl český sochař, člen československých legií v Rusku, československý generál a organizátor odboje během Pražského povstání v Unhošti.[2][3][4]
Život
Narodil se v roce 1884 v Úhonicích v rodině řezníka a hostinského Václava Šidlíka. V roce 1900 začal studovat Uměleckoprůmyslovou školu v Praze. Po zakončení studia se živil jako sochař a medailér. V roce 1913 odešel za prací do Ruska.[2]
Dne 30. dubna 1914 byl v Kyjevě zapsán do 3. roty České družiny.[5] V tomto roce také bojoval u Krakova.[3] V červnu 1916 byl povýšen na praporčíka a opustil Českou družinu. Koncem roku 1916 velel strážnému oddílu u štábu v Remčicích. Dne 21. června 1917 byl jmenován velitelem půlroty 8. roty, se kterou bojoval v bitvě u Zborova. Zde byl raněn do pravé ruky. Za hrdinství v boji získal ruské státní vyznamenání Šavli Řádu sv. Jiří.[2] Zpět do Československa se vrátil 2. ledna 1919 jako velitel I. praporu 21. československého střeleckého pluku. Účastnil se bojů na Těšínsku a Slovensku. Dne 29. prosince 1922 byl povýšen do hodnosti plukovníka. Dne 1. května 1928 byl jmenován brigádním generálem. V roce 1933 byl ustanoven velitelem 24. pěší brigády a 30. června 1934 se stal velitelem 2. horské brigády.
Od ledna 1945 organizoval spolu s ilegálním Národním výborem v Unhošti přípravu na ozbrojené povstání proti okupaci. Při zahájení povstání 5. května 1945 převzal v Unhošti vojenské velení a řídil ozbrojené akce. Velel a formoval strážné oddíly a povolávání 260 unhošťských mužů. Řídil odzbrojování německých stráží v Unhošti a okolí, střežení významných objektů, ochranu státního majetku a shromažďování ukořistěného nepřátelského majetku. Za tuto činnost získal v roce 1945 Československý válečný kříž 1939.[2]
Václav Šidlík zemřel dne 17. května 1952 v Nouzově na srdeční selhání. Pohřben byl na Olšanském hřbitově v Praze.
Vyznamenání
![]() | Kříž Svatého Jiří, IV. stupeň |
![]() | Svatojiřská medaile, III. stupeň |
![]() | Kříž Svatého Jiří, III. stupeň |
![]() | Řád svaté Anny, IV. třída |
![]() | Řád čestné legie, V. třídy – rytíř |
![]() | Československý válečný kříž 1914–1918 |
![]() | Československá revoluční medaile |
![]() | Válečný kříž |
![]() | Československá medaile Vítězství |
![]() | Řád čestné legie, IV. třídy – důstojník |
![]() | Pamětní medaile na válku 1914-1918 |
![]() | Řád svatého Sávy, III. třídy – komandér |
![]() | Československý válečný kříž 1939 |
![]() | Zborovská pamětní medaile |
Odkazy
Reference
- ↑ Matriční záznam o narození a křtu farnost Úhonice
- ↑ a b c d LÁŠEK, Radan. Československá generalita. Praha: Radan Lášek - Codyprint, 2013. 399 s. ISBN 978-80-903892-2-9. S. 355.
- ↑ a b HRADILOVÁ, Marta; BERG, Jiří. Českoslovenští legionáři okresu Praha-západ 1914-1921. první. vyd. Praha: Státní okresní archiv Praha-západ, 2001. 298 s. ISBN 80-238-8144-2. S. 199.
- ↑ LÁŠEK, Radan. Československá generalita. Praha: Radan Lášek - Codyprint, 2013. 399 s. ISBN 978-80-903892-2-9. S. 391.
- ↑ Vojenský ústřední archiv, Záznam vojáka – Šidlík Václav
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Václav Šidlík na Wikimedia Commons
- Václav Šidlík v informačním systému abART
- Válka.cz, Šidlík Václav - brigádní generál
- Václav Šidlík, brigádní generál
- Generál Václav Šidlík Archivováno 12. 6. 2021 na Wayback Machine.
Média použitá na této stránce
Autor: Dragovit (of the collage), Licence: CC BY-SA 4.0
Both national flags of Austro-Hungary, the collage of flags of the Cisleithania (Habsburg Monarchy) and the Transleithania (Kingdom of Hungary)
Vlajka České republiky. Podoba státní vlajky České republiky je definována zákonem České národní rady č. 3/1993 Sb., o státních symbolech České republiky, přijatým 17. prosince 1992 a který nabyl účinnosti 1. ledna 1993, kdy rozdělením České a Slovenské Federativní republiky vznikla samostatná Česká republika. Vlajka je popsána v § 4 takto: „Státní vlajka České republiky se skládá z horního pruhu bílého a dolního pruhu červeného, mezi něž je vsunut žerďový modrý klín do poloviny délky vlajky. Poměr šířky k její délce je 2 : 3.“
Планка Зборовской памятной медали (Чехословакия)
Autor: Shazz, Licence: CC BY-SA 3.0
Znak Československa - veliký s českým nápisem
Baretka Orderu św. Jerzego
Stužka: Československá revoluční medaile – Československo.
Ribbon bar: Legion Honour, Officer rank
Autor: Portunes, Licence: CC BY-SA 4.0
Ribbon bar of the Russian Imperial order of Saint Anna
Ribbon bar of the Order of Saint George 3rd class. The Russian Federation, 2000/2010.
Václav Šidlík (1884-1952)
Autor: Boroduntalk, Licence: CC BY 3.0
Ribbon bar: Médaille commémorative française de la Grande Guerre. France.
Ribbon for the World War I Victory Medal awarded by the Allies:
- w:World War I Victory Medal (United States) awarded by the w:United States Department of Defense
- w:Victory Medal (United Kingdom) also called the Inter-Allied Victory Medal
- w:Médaille Interalliée 1914–1918 (France)
- w:Inter-Allied Victory Medal (Greece)
- w:Allied Victory Medal (Italy)
- etc.
Autor: Boroduntalk, Licence: CC BY 3.0
Ribbon bar: Croix de Guerre 1914-1918 (France)
Stužka: Československý válečný kříž 1939.
Autor: Portunes, Licence: CC BY 3.0
Ribbon bar of the Serbian Royal Order of Saint Sava
Stužka: Československý válečný kříž 1914-1918.